Справа № 163/1278/19  Провадження №33/802/100/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ст. 472 МК України     	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Клок О.М. з участю секретаря Митюк О.В., представника митниці - Пікалюка М.С., особи, провадження щодо якої закрито - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці ДФС Туман Н.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 грудня 2019 року,
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою провадження по справі за протоколом про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ознаками ст.472 МК України закрито, за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Вилучену за цим протоколом тканину в кількості 280 погонних метрів постановлено повернути ОСОБА_1 та в кількості 270 погонних метрів постановлено повернути ОСОБА_2 для проведення митного оформлення згідно із чинним законодавством.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в.о. начальника Волинської митниці ДФС Туман Н.В. в апеляційній скарзі вказує на те, що в діях ОСОБА_1 , який у митній декларації, як і ОСОБА_2 , не заявили митному контролю про переміщення через митний кордон України - тканини, яка згідно проведеною митницею незалежною експертизою є новою, а не стоковою та знаходилась у спальному відділенні автобуса, наявний склад правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, тоді як звільнення від відповідальності на підставі п.1 ст.247 КУпАП дозволить першому уникнути відповідальності, передбаченої санкцією даної статті. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 визнаним винним у порушенні митних правил за ст.472 МК України та накласти стягнення в межах санкції даної статті. Покласти на відповідача витрати Волинської митниці ДФС за зберігання товару та судові витрати по справі.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який повністю підтримав скаргу з викладених в ній підстав, міркування ОСОБА_1 , який доводи скарги заперечив, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.
При постановленні оскаржуваного рішення вищевказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було, у зв`язку із чим, постанову місцевого суду слід скасувати та прийняти нову постанову.
Відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.
Згідно із ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Згідно із ч.1 ст.374 МК України, товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
ОСОБА_1 , як водію автобуса, ставиться у провину те, що він при перетині кордону не задекларував за встановленою формою 12 рулонів «тканини» в загальній кількості 544, 3 метрів погонних/вага нетто 278, 5 кг, вартістю 119 499, 90 грн., що знаходились у спальному відділенні автобуса і були виявлені під час митного контролю. 
При перетині кордону підтверджуючих документів щодо вартості цього товару ОСОБА_1 не мав.
Водночас, митний орган вартість «тканини» стверджує висновком експерта № О-19 від 06 червня 2019 року, відповідно до якого вартість товару визначено у 119 499, 90 грн. /а.с.40-43/. 
Так, вина  ОСОБА_3  у вчиненні зазначеного правопорушення повністю стверджується зібраними та дослідженими у суді апеляційної інстанції доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією, у якій перший вказав про відсутність будь-яких товарів, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, його ж письмовими поясненнями, службовою запискою, висновком експерта № О-19 від 06 червня 2019 року, який проведений у відповідності до вимог ст.ст. 508, 515 та 516 МК України, а тому є належним та допустимим доказом у цій справі.
У своїх письмових поясненнях від 05 березня 2019 року ОСОБА_1 вказав, що у м. Варшава на автовокзалі, перед відправленням автобуса, до нього підійшов чоловік, який попросив взяти на Україну передачу - 12 рулонів матерії. Оскільки він погодився їх перевести, вважає, що такий товар належать йому. Факт недекларування зазначеного товару пояснив необізнаністю щодо обов`язку вчинення таких дій.
ОСОБА_3 переміщуваний ним товар не задекларував ні в письмовій, ні в усній формі, що об`єктивно підтверджується зібраними письмовими доказами.
Таким чином вищенаведені докази та норми митного законодавства вказують на те, що  ОСОБА_1 не задекларував за встановленою формою переміщуваний ним через митний кордон України товар, який підлягав обов`язковому письмовому декларуванню, відповідно до вимог ч.1 ст.374 МК України.
При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо причин недекларування ним виявленого інспектором митниці товару, з урахуванням наявних у матеріалах справи пояснень, які він надав безпосередньо під час проходження митного контролю, які, в тому числі, не спростовуються і рахунками - фактурами про дійсну вартість товару, що переміщувався ним через державний кордон, які не були надані митному органу під час проходження митного контролю з причин відсутності їх у першого та не доводять факт дотримання ним норми за вагою, з урахуванням ваги переміщуваного товару - 278, 5 кг.
Таким чином, винуватість  ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а саме, недекларуванні за встановленою обов`язковою письмовою формою переміщуваного ним через митний кордон України товару, який підлягав обов`язковому письмовому декларуванню, повністю доведена дослідженими судом доказами.
На підставі наведених доказів апеляційний суд доходить висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 склад порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України.
Між тим, апеляційний суд позбавлений законної можливості накладати адміністративне стягнення поза межами, встановленого Законом строку.
Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Враховуючи, що правопорушення було вчинено 05 березня 2019 року, з урахуванням строку, який минув з дня його вчинення до дня надходження справи до суду та перебування її на додатковій перевірці, на момент її розгляду в апеляційному суді, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, а тому провадження по справі щодо ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.1 ст.467 МК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

                        П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці ДФС Туман Н.В. задовольнити частково.
Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України - скасувати.
Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.
Провадження у справі щодо нього закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.1 ст.467 МК України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя