ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2608/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:	
головуючого-судді:                                        	Черпіцької Л.Т.	
суддів:	Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.	
за участю секретаря:	Закревської І.Л.,	
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України,  апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,  
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області щодо не проведення виплати грошової допомоги позивачу шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий Позивачем, відповідно до вимог п. 10 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, протягом двох місяців із дня прийняття рішення ДФС України;
-зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі інвалідності працівника податкової міліції згідно із Податковим кодексом України та Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на підставі рішення ДФС України;
- зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення на протязі 14 днів з дня набрання рішенням законної сили.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Законом України «Про міліцію» встановлено право на отримання одноразової грошової допомоги інваліду II групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. В порушення вимог пункту 10 Порядку №850, ГУ ДФС у Черкаській області не виплатило грошову допомогу у двомісячний термін з дня прийняття рішення, посилаючись на відсутність коштів закладених у кошторисі на зазначену мету. Також, з огляду на невиплату грошової допомоги протягом більш як чотирьох місяців, наявні підстави для застосування судового контролю за виконанням судового рішення. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області щодо не проведення виплати грошової допомоги позивачу шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий Позивачем, відповідно до вимог пункту 10 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, протягом двох місяців із дня прийняття рішення ДФС України.
Зобов`язано Головне управління ДФС у Черкаській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі інвалідності працівника податкової міліції згідно із Податковим кодексом України та Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на підставі рішення ДФС України.
В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з огляду на приписи пункту 10 Порядку №850, відповідно до якого грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців із дня прийняття рішення про його виплату, бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області щодо не проведення виплати грошової допомоги позивачу є протиправною.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції в повному обсязі, незважаючи на часткове задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що виплати здійснюються в порядку черговості.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слуханню справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку частини 4 статті 229 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 11 серпня 2017 року серії 12ААА № 868933 позивачу встановлена II група інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 2340/3091/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним дії Головного управління ДФС в Черкаській області щодо відмови в розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що пов`язане з проходженням служби в органах ДФС; зобов`язано Головне управління ДФС в Черкаській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції згідно із Податковим кодексом України та Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року, із визначенням розміру одноразової допомоги, що підлягає виплаті ОСОБА_1 відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», в редакції від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року і згідно з Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою КМУ № 850 від 21 жовтня 2015 року, виходячи із розрахунку 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та направити висновок разом із іншими матеріалами до ДФС України для прийняття відповідного рішення у строки, встановлені законодавством України.
20 лютого 2019 року ГУ ДФС у Черкаській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції ОСОБА_1 та 20.02.2019 за вихідним номером 6677/23-00-04-0137 направлено висновок разом із іншими матеріалами до ДФС України.
Висновок про призначення одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції ОСОБА_1 затверджено Першим заступником Голови Державної фіскальної служби України С. Білан. Призначена одноразова грошова допомога, відповідно до вказаного висновку, складає 336800,00 грн.
23 квітня 2019 року Державна фіскальна служба України листом вих. № 13327/7/99-99-04-04-02-17 повернула матеріали про виплату одноразової грошової допомоги позивачу до ГУ ДФС у Черкаській області для проведення відповідних виплат на виконання судових рішень.
12 червня 2019 року ГУ ДФС у Черкаській області листом №18024/23-00-10-0116 повідомило представника позивача, що виплата одноразової грошової допомоги позивачу буде здійснена після внесення ДФС України змін до кошторисних призначень ГУ ДФС у Черкаській області.
Відповідачем не заперечується право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, натомість у строки, визначені пунктом 10 Порядку №850, вказану допомогу позивачу не виплачено з тих підстав, що кошторисом ГУ ДФС у Черкаській області на 2019 рік не передбачено в достатньому обсязі коштів для виплати одноразової грошової допомоги.
Статтею 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Отже, статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника податкової міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, яке мало місце в період її проходження.
Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07 листопада 2015року в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі та з підстав, визначених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».
За змістом статті 23 Закону України «Про міліцію» порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби, визначає Кабінет Міністрів України.
У зв`язку з прийняттям Закону України від 13 лютого 2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінет Міністрів України постановою від 21 жовтня 2015 року № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок №850).
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до вимог пунктів 9,10 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.
Наявність зв`язку між захворюванням позивача, внаслідок якого останнім втрачено працездатність та йому встановлено інвалідність, та проходження служби в органах внутрішніх справ не заперечується відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Посилання відповідача на відсутність коштів на проведення відповідної соціальної виплати порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок чи компенсацій, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).
У пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» та в пункті 40 рішення від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за попущення зобов`язання.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі №21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21- 44а10).
Аналогічна правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.
Даний висновок також узгоджується із позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 07 березня 2018 року по справі №464/5571/16-а.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача про можливість здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги лише після внесення ДФС України змін до кошторисних призначень ГУ ДФС у Черкаській області.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 лютого 2020 року.	
Головуючий суддя:	Л.Т. Черпіцька 	
Судді:	О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків