ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 грудня 2019 року                                                                        м. Чернівці
справа № 727/10693/19
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                         Половінкіна Н. Ю. 
суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.
секретаря Вовкун Н.Ю.

учасники справи

заявник приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кошкер Іван Анатолійович 
заінтересована особа Акціонерне товариство «Правекс Банк», ОСОБА_1 

за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера Івана Анатолійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2019 року, головуючий у першій інстанції Кодрян Л.І.

встановила:
       Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кошкер І.А. у жовтні 2019 року звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника.
       Вказував, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера А.І. від 2 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №71/187/18, виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області 18 червня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 115788 доларів США 84 центи та судового збору в сумі 25049 грн. 33 коп.

Справа №727/10693/19 Головуючий у 1 інстанції Кодрян Л.І.
Провадження №22-ц/822/1080/19          Доповідач Половінкіна Н.Ю.
       З метою перевірки майна боржника отримано інформацію Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду, Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.
Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності боржника ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
       Боржнику надіслана вимога приватного виконавця від 23 серпня 2019 року про призначення виконавчих дій з перевірки майнового стану та опису майна у квартирі АДРЕСА_1 на 11 год. 4 вересня 2019 року та вимога приватного виконавця від 20 вересня 2019 року про призначення виконавчих дій з перевірки майнового стану та опису майна у квартирі АДРЕСА_1 на 20 год. 2 жовтня 2019 року.
       Приватним виконавцем здійснено виїзд до квартири АДРЕСА_1 22 серпня 2019 року, 4 вересня 2019 року та 2 жовтня 2019 року, у ході яких складено акти про те, що перевірити майновий стан боржника виявилось неможливим, оскільки боржник двері не відчинив.
       Посилався на чинення ОСОБА_1 перешкод проведенню виконавчих дій з перевірки майнового стану та опису майна боржник.
       Зазначав, що з метою вчинення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника ОСОБА_1 є необхідність примусового проникнення до житла.
       Просив надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кошкеру І.А. примусово проникнути до квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2019 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера І.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовлено.
       Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кошкер І.Аа в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера І.А. про примусове проникнення до житла боржника задовольнити.
       Зазначає про порушення норм матеріального права, боржник ОСОБА_1  відповідно до правил, встановлених ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче проваждення», вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, оскільки йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, будинок АДРЕСА_2 , повернення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання свідчить про недобросовісність боржника.
Вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність знаходження у квартирі АДРЕСА_1 майна боржника ОСОБА_1 , чинення приватному виконавцю перешкод у вільному доступі до житла не відповідають обставинам справи.
Встановлено право власності боржника ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
Приватним виконавцем здійснено всіх заходів виконання рішення, які не потребують проникнення до житла боржника, повне виконання рішення можливо за умови проникнення до житла боржника з метою перевірки рухомого майна та опису квартири АДРЕСА_1 .
Виконавець не має необхідності встановлювати місце перебування боржника, оскільки згідно із ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця про зміну місця проживання чи перебування ( у тому числі зміну місця їх реєстрації) або місцезнаходження.
Відзиву на апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера І.А. не надходило.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера І.А. про примусове проникнення до житла боржника, суд першої інстанції керувався положеннями ст.439 ЦПК України, ст.1,  ч.1, 2, п.13 ч.3 ст.18, ч.1, 5 ст.19 Закону України  «Про виконавче провадження», ст.311 ЦК України та дійшов висновку про відсутність підстав для надання приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кошкеру І.А. дозволу на примусове проникнення до житла боржника.
На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про недоведеність отримання боржником ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, вимоги приватного виконавця про прибуття боржника для проведення виконавчих дій та забезпечення доступу до житла, знаходження у квартирі АДРЕСА_1 майна боржника ОСОБА_1 , чинення приватному виконавцю перешкод у вільному доступі до житла.
Встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера А.І. від 2 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №71/187/18, виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області 18 червня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 115788 доларів США 84 центи та судового збору в сумі 25049 грн. 33 коп.
       Приватним виконавцем з метою перевірки майна боржника отримано інформацію Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду, Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.
Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності боржника ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
       Боржнику надіслана вимога приватного виконавця від 23 серпня 2019 року про призначення виконавчих дій з перевірки майнового стану та опису майна у квартирі АДРЕСА_1 на 11 год. 4 вересня 2019 року та вимога приватного виконавця від 20 вересня 2019 року про призначення виконавчих дій з перевірки майнового стану та опису майна у квартирі АДРЕСА_1 на 20 год. 2 жовтня 2019 року.
       Приватним виконавцем здійснено виїзд до квартири АДРЕСА_1 22 серпня 2019 року, 4 вересня 2019 року та 2 жовтня 2019 року, у ході яких складено акти про те, що перевірити майновий стан боржника виявилось неможливим, оскільки боржник двері не відчинив.
Згідно із частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Згідно із ч.1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. 
Відповідно до ч.1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Пунктом 13 ч.3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження вертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Заслуговують на увагу посилання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера І.А. у апеляційній скарзі на те, що боржник ОСОБА_1 вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.
Згідно частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Системний аналіз наведених положень, дає підстави для висновку, що чинне законодавство України передбачає надіслання копії постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому листі.
Водночас повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення не пов`язується із отриманням постанови.
З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кошкером І.А. здійснено направлення боржнику ОСОБА_1  постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги виконавця від 23 серпня 2019 року №187 про забезпечення доступу до квартири АДРЕСА_1  під час виконавчих дій з перевірки майнового стану та опису  майна, яка відбудеться 4 вересня 2019 року о 11 год, вимоги виконавця від 20 вересня  2019 року №247 про забезпечення доступу до квартири АДРЕСА_1  під час виконавчих дій з перевірки майнового стану та опису  майна, яка відбудеться 2 жовтня 2019 року о 20 годині за адресою, зазначеною у виконавчому листі, будинок АДРЕСА_2 .
Поштові відправлення повернулися на адресу відправника приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера І.А. з відміткою пошти «За закінчення строку зберігання». 
За таких обставин не отримання боржником ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, вимоги приватного виконавця про прибуття боржника для проведення виконавчих дій та забезпечення доступу до житла, не дає підстав для висновку про не дотримання приватним виконавцем порядку доведення до відома сторін виконавчого провадження документів виконавчого провадження.
Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про виконавче провадження виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем.
Згідно з ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний:1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).
З огляду на наведене акт приватного виконавця від 22 серпня 2019 року, акт приватного виконавця від 4 вересня 2019 року та акт приватного виконавця від 2 жовтня 2019 року про неможливість здійснити перевірку майнового стану боржника у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки боржник двері не відчинив, свідчать про невиконання боржником ОСОБА_1 обов`язків, визначених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», чинення перешкод своєчасному та в повному обсязі вчиненню виконавчих дій.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Зазмістом частини 1, 2 статті 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
Згідно із п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.
Отже, за обставин, що боржником ОСОБА_1 рішення у добровільному порядку не виконано, обов`язки, встановлені ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», не виконуються, чиняться перешкоди своєчасному та в повному обсязі вчиненню виконавчих дій, відсутності у приватного виконавця можливості вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна боржника суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для надання приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кошкеру І.А. дозволу на примусове проникнення до житла боржника всупереч нормам матеріального права.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального  права.
Тому судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.
Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, 

постановив:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера Івана Анатолійовича задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2019 року скасувати.
Подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера Івана Анатолійовича задовольнити.
Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кошкеру І.А. примусово проникнути до квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 8 січня 2020 року.
       
Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)
Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: