Номер провадження: 22-ц/813/1437/20 
Номер справи місцевого суду: 523/2368/16-ц
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Черевка П.М.,
Дрішлюка А.І.,
при секретарі: Павлючук Ю.В., 

за участю: представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживача, про визнання частково недійсним кредитного договору та договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:
17 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», третя особа – ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про захист прав споживача, про визнання частково недійсним кредитного договору та договору іпотеки.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача в судове засідання, про причину неявки суду не повідомлено, заяву про розгляд справи у її відсутність або відкладення розгляду справи не надано.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті позовних вимог. 
У судове засідання до суду апеляційної інстанції представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та треті особи – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явились, однак про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, про причини неявки до апеляційного суду вони не повідомили. З метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч. 1 ст. 371 ЦПК України, відповідно до правил ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку, що вказані обставини не перешкоджають розглядові справи у відсутність належно сповіщених сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 43 ЦПК України чітко визначає права та обов`язки сторін по справі, а у ст. 44 ЦПК України вказано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За змістом вказаних вимог процесуального закону правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у випадку повторної неявки позивача в судове засідання за сукупності таких умов: - належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; - повторної неявки його в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль; - ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Інших умов, у тому числі й існування поважних причин неявки, процесуальний закон не передбачає, а тому право суду залишити позов без розгляду від цієї обставини не залежить.
Таким чином, саме факт неявки позивача в судове засідання вдруге, тобто повторно, за наявності вищевикладених умов у їх сукупності є підставою для залишення позову без розгляду.
Відповідно до вимог ЦПК України, суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання, що знайшло своє відображення в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за вих. №6-60/0/4-12 від 18 січня 2012 року. 
Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі (№6-24063 ск 15), згідно якої, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, застосувавши норми ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, дійшов висновку про те, що позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату судового засідання, повторно не з`явилась до суду. При цьому ВССУ вказав на те, що причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення Закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивачка, при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.
Зазначена норма дисциплінує заявника, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо заявник не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання, призначене на 17 липня 2018 року о 11.15 год. позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою її чоловіка (т. 3 а. с. 142).
У зв`язку з неявкою позивач ОСОБА_1 слухання справи було відкладено на 19 жовтня 2018 року о 10.00 год..
19 жовтня 2018 року о 10.00 год. в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою її чоловіка (т. 3 а. с. 149). 
У зв`язку з неявкою позивач ОСОБА_1 слухання справи було відкладено на 26 листопада 2018 року о 10.00 год..
26 листопада 2018 року о 10.00 год. в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою її чоловіка (т. 3 а. с. 153).
У зв`язку з неявкою позивач ОСОБА_1 слухання справи було відкладено на 21 грудня 2018 року о 10.00 год..
В судове засідання, призначене на 21 грудня 2018 року о 10.00 год. позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, що підтверджується її підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. З письмовою заявою про розгляд справи у відсутність позивача до суду не зверталася, про причини неявки суд не повідомила (т. 3 а. с. 164).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Правова конструкція п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить про те, що при настанні передбачених у цих нормах умов суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.
Процесуальні наслідки повторної неявки позивача в судове засідання, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не застосовуються лише у разі, якщо: 1) позивач не був повідомлений належним чином про судове засідання; 2) позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Проте матеріали справи свідчать про належне сповіщення позивача щодо слухання справи на 19 жовтня 2018 року, на 26 листопада 2018 року та на 21 грудня 2018 року, що підтверджується її підписом у поштових рекомендованих повідомленнях.
Враховуючи те, що позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, повторно не з`явилась в судове засідання, і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, висновок суду першої інстанції про застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду є законним та обґрунтованим.
Оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року додержані норми процесуального права, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, підстави для її скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Листом Верховного Суду України від 25.01.2006р. №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду, як це передбачено законом, а саме пунктом 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 – 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст судового рішення складено: 22 січня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

П.М. Черевко

А.І. Дрішлюк