ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
м. Київ
справа № 808/2832/16
адміністративне провадження № К/9901/34229/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача Саприкіної І. В.,
суддів Чиркіна С. М., Шарапи В. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з питань праці у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі головуючого судді Чумака С. Ю., суддів Гімона М. М., Юрко І. В.) від 07  березня 2017  року у справі за позовом Приватного підприємства «Агрофірма Шлях-2004» до Головного управління Державної служби України з питань праці у Запорізькій області про скасування наказу, акту та постанови про накладення штрафу,
УСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року Приватне підприємство «Агрофірма Шлях-2004» (далі - ПП «Агрофірма Шлях-2004») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з питань праці у Запорізькій області (далі - ГУ Держпраці у Запоізькій області), у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило:
- визнати нечинним та скасувати наказ першого заступника начальника ГУ Держпраці у Запоізькій області від 10 серпня 2016 року № 1066 про проведення позапланової перевірки позивача;
- визнати нечинним та скасувати акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 17 серпня 2016 року № 08-22-010/0635 стосовно ПП  «Агрофірма Шлях-2004»;
- визнати нечинною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07 вересня 2016 року № 29, винесену на підставі акта перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 17 серпня 2016 року          № 08-22-010/0635.
Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 23 листопада 2016  року відмовив у задоволенні позову. 
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 07 березня 2017  року скасував зазначене вище судове рішення першої інстанції та прийняв нове, яким позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправною та скасував постанову ГУ Держпраці у Запорізькій області від 07 вересня 2016 року №  29 про накладення на ПП «Агрофірма Шлях-2004» штрафу в розмірі 87  000,00  грн. У задоволенні іншої частини позову відмовив. 
Не погодившись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції, у квітні 2017  року ГУ Держпраці у Запорізькій області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017  року і залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016  року.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ГУ Держпраці у Запорізькій області зазначило, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки суд апеляційної інстанції не в повному обсязі з`ясовав обставини, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. За позицією скаржника, суд апеляційної інстанції помилково визнав протиправною та скасував постанову відповідача від 07 вересня 2016 року №  29.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 червня 2017  року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.
15  грудня 2017  року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03  жовтня 2017  року №  2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон №  2147-VII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС  України) викладено в новій редакції. 
Відповідно до підп.  4 п.  1 розд.«Перехідні положення» КАС  України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22 січня 2020 року призначив цю справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 23 січня 2020 року.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
ПП «Агрофірма Шлях-2004» зареєстровано Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області від 09 березня 2004 року №  02126320Ю0010220. Основною метою діяльності Підприємства є здійснення виробничої, науково-дослідницької та комерційної діяльності, спрямованої на одержання прибутку (доходу), і реалізація на її основі інтересів Власника і трудового колективу Підприємства.
На підставі наказу ГУ Держпраці у Запорізькій області від 10 серпня 2016 року №  1066 «Про проведення позапланової перевірки» та направлення на проведення перевірки від 10 серпня 2016 року № 682 у період з 11 по 18 серпня 2018 року посадові особи відповідача провели позапланову перевірку дотримання ПП  «Агрофірма Шлях-2004» вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт                              № 08 22 0010/0635.
Як убачається з вказаного вище акта, за результатами перевірки ГУ Держпраці у Запорізькій області було встановлено, що прибиральниці ОСОБА_1 , яка працює на 0,5 ставки, встановлено посадовий оклад у розмірі 1445,00 грн, що становить на 5  гривень менше, ніж встановлена державою мінімальна заробітна плата. Вказаними діями, за позицією відповідача, ПП  «Агрофірма Шлях-2004» порушило  ст. 95 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Крім того, перевіркою встановлено, що деякі працівники на підприємстві працюють понаднормово, але кошти за роботу понаднормово не нараховувалися. Зокрема: ОСОБА_2 працював 272 годин, ОСОБА_3 - 186 годин, ОСОБА_4 - 202 години, ОСОБА_5 - 176 годин та ОСОБА_6 - 168 годин.
07 вересня 2016 року на підставі вказаного вище акта ГУ Держпраці у Запорізькій області винесло постанову № 96 про накладення штрафу на ПП «Агрофірма Шлях-2004» штрафу в розмірі 87  000,00 грн у зв`язку з порушенням позивачем вимог ст.  95, 106 КЗпП України.
Вважаючи протиправними зазначені вище наказ, акт перевірки та постанову про накладення штрафу, ПП «Агрофірма Шлях-2004» звернулося до суду з даним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Судове рішення апеляційного суду, ухвалене за результатом перегляду судового рішення першої інстанції, є предметом касаційного розгляду в даній справі.
Проаналізувавши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов таких висновків.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що постанова ГУ Держпраці у Запорізькій області від 07 вересня 2016 року № 96 про накладення штрафу на ПП «Агрофірма Шлях-2004» штрафу є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Разом з цим, апеляційний суд зазначив про безпідставність вимог позивача в частині скасування наказу від 10 серпня 2016 року № 1066, оскільки на момент розгляду справи в суді він вичерпав свою дію в часі. Крім того, суд відмовив у задоволенні позову в частині оскарження акта перевірки, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не створює для позивача негативних наслідків. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфікаційну працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).
За приписами ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.
Частиною 1 ст. 56 КЗпП України встановлено, що за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись, як при прийнятті на роботу, так і згодом, неповний робочий день або неповний робочий тиждень. 
Оплата праці в цих випадках провадиться пропорціонально відпрацьованому часу або залежно від виробітку (ч. 2 ст. 56 КЗпП України).
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, наказом керівника ПП  «Агрофірма Шлях-2004» від 30 грудня 2012 року № 61 працівника ОСОБА_1 переведено на неповний робочий день на підставі її заяви від 28 грудня 2012 року. 
Крім того, з табелів обліку робочого часу вбачається, що ОСОБА_1 за червень 2016 року відпрацювала 96 годин, а за липень - 104 години, що відповідно складає половину від встановленої законодавством норми, та отримала заробітну плату в розмірі 1  445,00 грн за кожний місяць.
При цьому, згідно зі ст. 8 Закону України від 25 грудня 2015 № 928-VIII «Про Державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 01 травня по 01  грудня 2016 року становила 1450 грн.
Тобто, місячний оклад ОСОБА_1 у червні та липні 2016 року перевищував законодавчо визначений розмір мінімальної заробітної плати. 
У липні 2016 року згідно табелю обліку робочого часу   ОСОБА_1 працювала неповний робочий день, ПП  «Агрофірма Шлях-2004» правомірно нарахувало та виплатило їй заробітну плату пропорціонально відпрацьованому часу - у розмірі 1445,00 грн.
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційного суду про помилковість висновків ГУ Держпраці у Запорізькій області стосовно допущення ПП  «Агрофірма Шлях-2004» порушення в липні 2016 року вимог ст. 95 КЗпП України (недотримання встановленого розміру мінімальної заробітної плати).
Крім того, судова колегія Верховного Суду вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції про недопущення ПП  «Агрофірма Шлях-2004» порушення вимог ст. 106 КЗпП України (не проведення оплати за роботу в надурочний час), виходячи з таких обставин.
Відповідно до ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплата праці в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.
За відрядною системою оплати праці за роботи в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, плата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.
У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому ч. 1 і 2 ст. 106 КЗпП України.
Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.
Як убачається з матеріалів справи, а саме: даних табелю обліку робочого часу ПП  «Агрофірма Шлях-2004», за липень 2016 року зазначені нижче працівники фактично відпрацювали: ОСОБА_2 - 28 днів (272 години); ОСОБА_3 - 20  днів (186 годин); ОСОБА_4 - 18 днів (202 годин); ОСОБА_5 - 17 днів (176  годин); ОСОБА_6 - 22 дні (184 години).
Згідно з довідками з виплати заробітної плати за липень 2016 року вказаним вище працівникам нараховано та виплачено заробітну плату, а саме:
- ОСОБА_6  - у сумі 3  336,00 грн, у тому числі 742,08 грн за понаднормативну працю в подвійному розмірі;
- ОСОБА_2 - у сумі 8 302,99 грн, у тому числі 4 593,55 грн за понаднормативну працю в подвійному розмірі;
- ОСОБА_7  - у сумі 6 065,38 грн, у тому числі 1 475, 62 грн за понаднормативну працю в подвійному розмірі;
- ОСОБА_8  - у сумі 2  732,00 грн, у тому числі 341,36 грн за понаднормативну працю у подвійному розмірі;
- ОСОБА_4 - у сумі 4  196,00 грн, у тому числі 1 778,08 грн за понаднормативну працю у подвійному розмірі.
Крім того, обставини виплати вказаним вище працівникам заробітної плати в належному розмірі підтверджуються Висновком експертного дослідження від 16  листопада 2015 року № 255, здійсненим судовим експертом ОСОБА_9 , згідно з яким документально не підтверджено виплату прибиральниці ОСОБА_10 за роботу в червні-липні 2016 року заробітної плати нижче ніж встановлений розмір мінімальної заробітної плати у зазначений період, а також зазначено про документальне підтвердження нарахування підприємством коштів за роботу у надурочний час у липні 2016 року працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 . 
Виходячи з наведеного, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду погоджується з твердженнями Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, що на підставі наданих позивачем документів порушення, виявлені під час здійснення посадовими особами ГУ Держпраці у Запорізькій області перевірки ПП  «Агрофірма Шлях-2004» щодо додержання вимог законодавства про працю, не знайшли свого підтвердження, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про протиправність та скасування постанови відповідача від 07 вересня 2016 року № 29.
Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги ГУ  Держпраці у Запорізькій області, оскільки суд апеляційної інстанцій правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду скаржник не спростував.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 349, ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС  України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з питань праці у Запорізькій області залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07  березня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                І. В. Саприкіна
Судді          
                                                                                                    С. М. Чиркін
                                                                                                    В. М. Шарапа