УХВАЛА

29 січня 2020 року
м. Київ
справа №819/379/18
адміністративне провадження №К/9901/2679/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 819/379/18 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, де просила визнати протиправним скасування державної реєстрації належного їй транспортного засобу марки «Fiat Doblo», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (далі - ТЗ) та зобов`язати відповідача поновити державну реєстрацію транспортного засобу.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року позов було задоволено повністю. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Регіональний сервісний центр у Волинській області подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року і відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області залишено без задоволення. Рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 819/379/18 залишено без змін.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням апеляційної інстанції Регіональний сервісний центр МВС у Волинській області звернувся до Верховного Суду із указаною касаційною скаргою.
У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.   
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 3 статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
З матеріалів касаційної скарги слідує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 10 грудня 2019 року, а касаційну скаргу подано на пошту 21 січня 2020 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.
Одночасно з касаційною скаргою скаржник порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отримано ним 18 грудня 2019 року, проте жодних належних доказів (конверта з відбитками та штрихкодовими ідентифікаторами установи поштового зв`язку, довідки відділення поштового зв`язку тощо) на підтвердження несвоєчасного отримання вказаної копії судового рішення не надав, а матеріали справи на час подання касаційної скарги у суді касаційної інстанції відсутні. 
Крім того, вказують, що у зв`язку з великою кількістю вихідних днів в період новорічних свят скаржником пропущено строк на касаційне оскарження судового рішення. Проте, маючи намір своєчасного оскарження рішення суду апеляційної інстанції скаржником сплачено судовий збір 27 грудня 2019 року за подання цієї касаційної скарги, підтвердженням чого є платіжне доручення від 27 грудня 2019 року № 1184, яке додається до касаційної скарги. Вважаючи такі підстави пропуску строку на касаційне оскарження поважними просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року.
Вирішуючи клопотання скаржника в частині поновлення строків на касаційне оскарження, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до частини 1 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Частина 2 статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, повязані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі № 9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі № 9901/95/19, від 08 квітня 2019 року у справі № 9901/138/19 та від 03 червня 2019 року у справі № 640/3940/19.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Водночас, зазначене клопотання не містить обґрунтувань об`єктивної неможливості звернення до суду касаційної інстанції. Доводи скаржника не підтверджені жодними доказами згідно статті 77 КАС України.
Посилання скаржника як на підставу пропуску строку на касаційне оскарження великої кількості вихідних днів в період новорічних свят не є поважними причинами пропуску такого строку, які об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.
Крім того, колегія суддів зазначає, що посилання скаржника на сплату судового збору за подання касаційної скарги в межах строку передбаченого на касаційне оскарження як на доказ добросовісного користування належними процесуальними правами є безпідставними, оскільки таким доказом може бути подання касаційної скарги до суду.
Враховуючи вищевикладене, вказані скаржником обставини не можуть бути визнані поважними причинами неможливості своєчасного оскарження судового рішення. 
За таких обставин, відповідно до правил статті 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для подання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.
Керуючись статтями 248, 329-332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску Регіональним сервісним центром МВС у Волинській області строку на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 819/379/18.
Касаційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 819/379/18 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:
1) заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 332 КАС України у відкритті касаційної скарги буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду