ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року	Львів	Справа № 161/15064/19 пров. № 857/13209/19	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І. 
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Луцького міськрайонного суду Волинської області  від 31 жовтня 2019 року (суддя- Присяжнюк Л.М., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 161/15064/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта Олександра Михайловича   про визнання протиправною та скасування постанови, - 
                                                          ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта Олександра Михайловича, та  просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії LC №002827 від 12.07.2019р.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2019 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати та задовольнити позов.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що інспектором з паркування не доведено, що правопорушення було вчинено саме власником автомобіля, а отже, за відсутності вини виключається наявність складу адміністративного правопорушення. 
У відзиві на апеляційну скаргу Департамент муніципальної варти Луцької міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена правомірно.
В судовому засіданні представник Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу,  просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної  скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга   підлягає до  часткового задоволення з огляду на наступне.
З матеріалів справи видно, що оскаржуваною постановою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
З даної постанови вбачається, що особа, яка керувала транспортним засобом 12.07.2019 о 11 год 27 хв, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz Е270, державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Луцьку по вул. Б. Хмельницького, 47, здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку “Зупинка заборонена”, чим порушено п.3-34 додатку до розділу 33 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов подано до неналежного відповідача.
Колегія суддів з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України “Про дорожній рух” встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог п.п.3.34 Розділу 33 ПДР дорожнім знаком “Зупинку заборонено” забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). 
Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог зупинки, стоянки, у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Колегія суддів зазначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) відповідно до ст.283 КУпАП виносить постанову по справі, яка повинна містити, зокрема, найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний відповідно до ч.3 ст.286 КАС України має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що фотофіксація правопорушення є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення в контексті положень ст.251 КУпАП, оскільки спецзасіб SAMSUNG SM-T561 є належним чином сертифікованим.
Щодо посилання апелянта на ту обставину, що він не керував автомобілем суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конституція України прямо не встановлює презумпції невинуватості щодо адміністративних правопорушень. Дане твердження також підтримує Європейський суд з прав людини у справі “Фальк проти Нідерландів” від 19.10.2004, де суд визнав правомірним відповідальність саме власників транспортних засобів.
Тому, конституційна презумпція невинуватості особи не поширюється на притягнення до адміністративного правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що за змістом ст.279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 Закону звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили, особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Закону до винесеної постанови вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 звертався із вказаною заявою до відповідного органу.
Поряд з тим, відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що враховуючи наведене вище, вказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена правомірно, а тому в задоволенні позову підставно відмовлено.
Разомз тим, суд першої інстанції відмовляючи в позові неведені вище обставини не врахував а тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів відмови в задоволенні адміністративного позову, оскільки висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог є вірним.
Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,
                                                          ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково
Рішення  Луцького міськрайонного суду Волинської області  від 31 жовтня 2019 року у справі № 161/15064/19 змінити в частині викладення мотивів відмови в задоволенні позову. 
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 14.02.2020