ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2020 р.           Справа№ 910/9327/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.
за участю представників згідно протоколу судового засідання від 20.01.2020

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2019

у справі №910/9327/19 (суддя: Привалов А.І.)

за заявою Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
про забезпечення зустрічного позову

у справі № 910/9327/19
за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
про стягнення 119 884 685,25 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
про зобов`язання вчинити дії.

1.          Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про стягнення 119 884 685,25 грн.

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог Повітряного кодексу України та Конвенції про міжнародну цивільну авіацію у період з січня по квітень 2019 року не здійснив оплату наданих позивачем послуг з аеронавігаційного обслуговування в зоні відповідальності України.

1.3. 19.11.2019 позивачем подано до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за надані послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден у відповідності до якої, позивач за первісним позовом просив стягнути з відповідача за період з січня по вересень 2019 року заборгованість у сумі 410  422  089,60  грн.

1.4. 24.10.2019 Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про зобов`язання вчинити дії разом з клопотанням про поновлення строку на подання зустрічного позову.

1.5. Зустрічний позов мотивований тим, що плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден, яку позивач нараховує відповідачу, тривалий час не переглядалась, є завищеною та сформована з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, не відповідає приписам Повітряного кодексу України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю. На думку відповідача, задоволення зустрічного позову виключатиме задоволення первісного позову, що, в свою чергу, свідчить про взаємопов`язаність позовів та доцільність їх спільного розгляду.

1.6. 24.10.2019 до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України разом із зустрічною позовною заявою надійшла заява про забезпечення зустрічного позову, в якій відповідач просить суд:
- заборонити Державному підприємству обслуговування повітряного руху України припиняти аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України;
- заборонити Державному підприємству обслуговування повітряного руху України вчиняти дії, пов`язані з відмовою надання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України.

1.7. Заява обґрунтована тим, що позивач має намір припинити аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден відповідача, у зв`язку з неоплатою послуг, вартість яких розрахована з порушенням вимог чинного законодавства. Оскільки правом, на захист якого відповідачем пред`явлено зустрічний позов, є право на вільне користування повітряним простором України та отримання послуг з аеронавігаційного обслуговування (далі за текстом - АНО) за належним чином сформованою платою, припинення надання відповідних послуг позивачем до вирішення зустрічного позову по суті унеможливить ефективний захист прав відповідача, для захисту яких і було пред`явлено зустрічний позов.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. У січні-квітні 2019 року позивачем було надано послуги з аеронавігаційного обслуговування в зоні відповідальності України повітряним суднам приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».
За надані позивачем послуги відповідачу було виставлено рахунки з реєстрами польотів до них та актами здачі-приймання аеронавігаційних послуг, зокрема:
за січень - рахунок № 16 від 12.02.2019 на суму 91 724 875,68 грн;
за лютий - рахунок № 46 від 13.03.2019 на суму 79 610 967,40 грн;
за березень - рахунок № 86 від 10.04.2019 на суму 86 520 238,16 грн;
за квітень - рахунок № 134 від 14.05.2019 на суму 93 753 479,69 грн,
Дані рахунки відповідачу були направлені поштою, що підтверджується відповідними реєстрами відправлених рахунків з реєстрами польотів до них та актами здачі-приймання аеронавігаційних послуг та повідомленнями про вручення поштових відправлень.

2.2. У свою чергу, відповідачем на адресу позивача були надіслані заперечення щодо актів здачі-приймання аеронавігаційних послуг за січень-квітень 2019 року, а саме від 14.03.2019 № 05.02-76 за січневі послуги АНО, від 26.03.2019 № 05.02-81 за лютий, від 22.04.2019 № 05.02-92 за березень та від 03.06.2019 № 05.02-110 та за квітень.
Заперечення стосуються розрахунку вартісної основи аеронавігаційних послуг та застосування максимальної злітної маси повітряних суден.

2.3. Позивач за первісним позовом у своїй позовній заяві визнає, що відповідачем за первісним позовом частково було сплачено заборгованість по рахункам за січень-березень 2019 року:
- по рахунку № 16 від 12.02.2019 відповідач сплатив 64 724 875,68 грн;
- по рахунку № 46 від 13.03.2019 - 55 610 967,40 грн;
- по рахунку № 86 від 10.04.2019 - 60 389 032,60 грн;
- по рахунку № 134 від 14.05.2019 - 51 000 000,00 грн.

2.4. Позивач вважає, що загальна заборгованість відповідача станом на 30.06.2019 становить 119 884 685,25 грн, яка складається з наступних заборгованостей:
по рахунку № 16 від 12.02.2019 - 27 000 000,00 грн;
по рахунку № 46 від 13.03.2019 - 24 000 000,00 грн;
по рахунку № 86 від 10.04.2019-26 131 205,56 грн;
по рахунку № 134 від 14.05.2019 - 42 753 479,69 грн.

2.5. Збільшуючи позовні вимоги, позивач вказав, що за отримані відповідачем послуги АНО йому було направлено рахунок-фактури №180 від 12.06.2019 на суму 101 136 773,13 грн, № 229 від 10.07.2019 на суму 100  341  643,33 грн, № 276 від 12.08.2019 на суму 94  760  593,32 грн, № 324 від 11.09.2019 на суму 84  658  313,35 грн та № 376 від 10.10.2019 на суму 77  260  081,22 грн, відповідні реєстри виконаних польотів до них та акти здачі-приймання аеронавігаційних послуг, які відповідач отримав, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

2.6. У заяві про збільшення позовних вимог, позивач за первісним позовом у своїй позовній заяві визнає, що відповідачем за первісним позовом було частково оплачено дані рахунки. А саме сплачено 70 000 000,00 грн по рахунку-фактурі № 180 від 12.06.2019, 68  600  000,00 грн по рахунку-фактурі №229 від 10.07.2019 та 15  000  000,00  грн по рахунку-фактурі № 276 від 12.08.2019.
Крім того, по рахунку-фактурі № 134 від 14.05.2019 за послуги АНО надані у квітні 2019 МАУ було сплачено 14 000 000,00 грн.

2.7. Позивач вважає, що заборгованість відповідача перед Украерорухом щодо сплати суми основного боргу за наданні послуги з аеронавігаційного обслуговування у травні-вересні 2019 року складає 304 557 404,35 грн.

2.8. У свою чергу відповідач, листами від 05.08.2019 № 05.02-140, від № 01.3.1-10/100, від 08.10.2019 № 05.02-169 оскаржив рахунки-фактури №229, №276 та №324 і акти наданих послуг до них.

2.9. Відповідач, звертаючись до суду із зустрічним позов, вказує, що плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден, яку позивач нараховує відповідачу, тривалий час не переглядалась, є завищеною та сформована з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, не відповідає приписам Повітряного кодексу України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю. На думку відповідача, задоволення зустрічного позову виключатиме задоволення первісного позову, що, в свою чергу, свідчить про взаємопов`язаність позовів та доцільність їх спільного розгляду.

2.10. Заява про забезпечення зустрічного позову, обґрунтована тим, що позивач має намір припинити аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден відповідача, у зв`язку з неоплатою послуг, вартість яких розрахована з порушенням вимог чинного законодавства.

2.11. На підтвердження наявності підстав для забезпечення зустрічного позову відповідач вказав, що листом від 18.10.2019 № 1-14.1/6270/19  Украерорух повідомив МАУ про вжиття заходів з погашення заборгованості, у тому числі за січень-квітень 2019 року, шляхом припинення надання послуг з АНО до повного врегулювання питання щодо погашення заборгованості.
У вказаному листі позивач зазначає, що цей лист є офіційним письмовим попередженням  про вжиття заходів щодо відшкодування боргу у формі припинення надання аеронавігаційного обслуговування відповідно  до п. 4 ст.36 Повітряного кодексу України та п.7 Збірнику аеронавігаційної інформації (AIP of Ukraine).

2.12. Позивач за зустрічним позовом звернув увагу суду на те, що таке повідомлення зроблено незважаючи на те, що листами від 14.03.2019 №05.02.76, від 26.03.2019 №05.02-81, від 22.04.2019 №05.02-92, від 03.06.2019 №05.02-110 відповідач оскаржив рахунки та акти здачі-приймання аеронавігаційних послуг за січень-квітень 2019 року, а згідно з ч. 4 ст. 36 Повітряного кодексу України вжиття провайдером аеронавігаційного обслуговування заходів щодо відшкодування боргу у вигляді припинення надання послуг з АНО можливе виключно у разі несплати боржником неоскарженого рахунка.
В подальшому, повідомлення про припинення аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден МАУ було надіслане Украерорухом засобами авіаційного зв`язку (система AFTN) 22.10.2019.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 заяву Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» задоволено. Ухвалено вжити заходів до забезпечення зустрічного позову шляхом:
- заборони Державному підприємству обслуговування повітряного руху України (ідентифікаційний код 19477064) припиняти аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (ідентифікаційний код 14348681);
- заборони Державному підприємству обслуговування повітряного руху України (ідентифікаційний код 19477064) вчиняти дії, пов`язані з відмовою надання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (ідентифікаційний код 14348681).

3.2. Задовольняючи заяву про вжиття заходів до забезпечення зустрічного позову, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується ймовірне припинення позивачем за первісним позовом надання послуг з АНО та заборону виконання відповідачем окремих рейсів у зв`язку з неоплатою послуг, з вартістю яких відповідач не погоджується.
Місцевий господарський суд вказав, що повідомляючи відповідача про можливість припинення аеронавігаційного обслуговування, позивач фактично змушує відповідача оплатити послуги з АНО за цінами, які, на думку відповідача, є незаконними та порядок розрахунку яких оскаржується відповідачем в межах зустрічного позову у даній справі.
У випадку припинення надання позивачем послуг з АНО відповідачу, останній не зможе користуватись повітряним простором України, заплановані до здійснення відповідачем рейси будуть скасовані, пасажири не дістануться пунктів призначення та вимагатимуть відшкодування заподіяної шкоди. За такої ситуації відповідач буде змушений ініціювати нові судові процеси задля захисту права на вільне користування повітряним простором України та отримання послуг з АНО за належним чином сформованою платою, в той час як з метою захисту даного права відповідачем вже подано зустрічний позов у даній справі і подання нових позовів ефективному захисту порушеного права відповідача очевидно не сприятиме.

3.3. Отже, суд першої інстанції дійшов до висновку, що застосування заходів забезпечення зустрічного позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача за зустрічним позовом до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
При цьому, обраний спосіб забезпечення зустрічного позову співвідноситься з предметом зустрічного позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення зустрічного позову і предметом позовної вимоги за зустрічним позовом, а тому вжитий судом захід до забезпечення зустрічного позову спроможний забезпечити ефективний захист порушених прав, у разі задоволення позову. Вжиття заходів забезпечення зустрічного позову забезпечить збалансованість інтересів сторін.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України 07.11.2019 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про забезпечення зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

4.2. В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

4.3. Скаржник зазначає, що пред`явлений зустрічний позов жодним чином не стосується права відповідача на вільне користування повітряним простором України, а вимога щодо відкликання рахунків-фактур стосується лише певного періоду за який Украерорухом пред`явлено позов щодо стягнення заборгованості.

4.4. Суд встановивши заборону Украероруху припиняти аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден МАУ на думку скаржника, втрутився у господарську діяльність позивача за первісним позовом.

4.5. Скаржник звертає увагу суду на судову практику, зокрема посилається на прийняту судом апеляційної інстанції у справі № 911/2532/18 постанову від 17.10.2019 якою відмовлено МАУ в задоволенні заяви про забезпечення позову.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

5.1. У відзиві на апеляційну скаргу, ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» проти задоволення скарги заперечило, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а ухвала місцевого суду від 25.10.2019 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду про забезпечення позову без змін.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. У листопаді 2019 року позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19.

6.2. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко  О.В., судді: Тарасенко К.В., Станік С.Р.

6.3. 26.11.2019 до відділу управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» надійшло заперечення проти відкриття апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження та порушенням вимог ч. 2 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

6.5. На виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про поновлення строків на апеляційне оскарження.

6.6. У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.12.2019 у справі №910/9327/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

6.7. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 поновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду на 20.01.2020.
Враховуючи, що до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 лише з копією заяви про забезпечення зустрічного позову, апеляційним судом витребувано у Господарського суду міста Києва належним чином завірені копії позовної заяви Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про стягнення 119  884  685,25 грн та зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про зобов`язання вчинити дії.

6.8. На виконання вимог апеляційного господарського суду, Господарським судом міста Києва направлено всі матеріали даної справи №910/9327/19.

6.9. У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.01.2020 у справі №910/9327/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

6.10. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.

6.11. У судове засідання 20.01.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

6.12. Представник Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про забезпечення зустрічного позову відмовити в повному обсязі.
В доповнення доводів апеляційної скарги, представник скаржника зазначив, що постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 якою відмовлено МАУ в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 911/2532/18, залишено без змін постановою Верховного Суду від 08.01.2020.

6.13. Представник Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення зустрічного позову залишити без змін.
Посилання скаржника на постанову суду апеляційної інстанції та Верховного Суду у справі № 911/2532/18, вважає недоречними, оскільки дана справа, що розглядається Північним апеляційним судом №910/9327/19 та справа №911/2532/18 на яку послався скаржник не є аналогічними. У справі №911/2532/18 не розглядалося питання заборгованості МАУ за оплату послуг та перевірка правомірності її нарахування. У вказаній справі предметом спору було оскарження умов договору щодо застосування до позивача виключно штрафних санкцій, при цьому щодо застосування нарахування оплати за надання послуг МАУ не оскаржувалось.
У справі №910/9327/19 за первісним позовом розглядається питання заборгованості МАУ за оплату послуг, а за зустрічним позовом перевіряється правомірність нарахування оплати за надані послуги.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1 Господарський процесуальний кодекс України
Згідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до ч. 1, 2, 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України  заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

7.2.Повітряний кодекс України
Відповідно до ч.4 ст.36 Повітряного кодексу України у разі несплати боржником неоскарженого в установлений строк рахунка до нього може бути вжито заходів щодо відшкодування боргу, включаючи затримання повітряного судна та припинення обслуговування повітряних суден боржника після закінчення триденного строку з дня отримання боржником відповідного письмового попередження, а також за відсутності обґрунтованих причин продовження строків сплати боргу.

7.3. Авіаційні правила України «Правила використання повітряного простору України», затверджені наказом Державної авіаційної служби України, Міністерства оборони України від 11.05.2018 № 430/210
Відповідно до пункту 5 розділу VІІІ Авіаційних правил України Украероцентр (структурний підрозділ Украероруху) забороняє використання повітряного простору, якщо користувачу повітряного простору відмовлено в наданні АНО під час планування польоту GAT або його частини в контрольованому повітряному просторі обслуговування повітряного руху.

7.6. Практика Європейського суду з прав людини як джерело права
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьев проти України» від 05.04.2005). При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства обслуговування повітряного руху України не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як вірно вказав суд першої інстанції, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

8.3. На підтвердження наявності підстав для забезпечення зустрічного позову матеріали справи містять лист від 18.10.2019 №1-14.1/6270/19 яким  Украерорух повідомив МАУ про вжиття заходів з погашення заборгованості, у тому числі за січень-квітень 2019 року, шляхом припинення надання послуг з АНО.
Дане повідомлення зроблено незважаючи на те, що листами від 14.03.2019 №05.02.76, від 26.03.2019 №05.02-81, від 22.04.2019 №05.02-92, від 03.06.2019 №05.02-110 відповідач оскаржив рахунки та акти здачі-приймання аеронавігаційних послуг за січень-квітень 2019 року, а згідно з ч.4 ст. 36 Повітряного кодексу України вжиття провайдером аеронавігаційного обслуговування заходів щодо відшкодування боргу у вигляді припинення надання послуг з АНО можливе виключно у разі несплати боржником неоскарженого рахунка. В подальшому, повідомлення про припинення аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден МАУ було надіслане Украерорухом засобами авіаційного зв`язку (система AFTN) 22.10.2019.

8.4. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що повідомлення позивача про припинення аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден носить реальний характер та може бути реалізоване позивачем, що, в свою чергу, завдасть значних збитків відповідачу та його пасажирам.
Судом апеляційної інстанції врахована позиція представника позивача за первісним позовом, який в судовому засіданні вказав про наміри припинити надання відповідачу за первісним позовом послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден.
У випадку припинення надання позивачем послуг з АНО відповідачу, останній не зможе користуватись повітряним простором України, заплановані до здійснення відповідачем рейси будуть скасовані, пасажири не дістануться пунктів призначення та вимагатимуть відшкодування заподіяної шкоди. За такої ситуації відповідач буде змушений ініціювати нові судові процеси задля захисту права на вільне користування повітряним простором України та отримання послуг з АНО за належним чином сформованою платою, в той час як з метою захисту даного права відповідачем вже подано зустрічний позов у даній справі і подання нових позовів ефективному захисту порушеного права відповідача очевидно не сприятиме.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

8.5. Судом апеляційної інстанції враховані наявні в матеріалах справи лист позивача від 26.11.2018 №5.3-17-1443 про припинення надання послуг з АНО та телеграми позивача за червень-серпень 2018 року про заборону виконання відповідачем окремих рейсів у зв`язку з неоплатою послуг, з вартістю яких відповідач не погоджується.
Повідомляючи відповідача про можливість припинення аеронавігаційного обслуговування, позивач фактично змушує відповідача оплатити послуги з АНО за цінами, які, на думку відповідача, є незаконними та порядок розрахунку яких оскаржується відповідачем в межах зустрічного позову у даній справі.

8.6. Як роз`яснив Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

8.7. Місцевий господарський суд вірно врахував правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на те, що позивач у зустрічному позові просить суд зобов`язати відповідача відкликати рахунки за січень-квітень 2019 року, формувати та виставляти рахунки на оплату послуг з АНО за вартістю, що не перевищує витрати на їх надання, а відповідач за зустрічним позовом при цьому вчиняє дії щодо припинення надання послуг з АНО, у зв`язку з неоплатою рахунків, що оскаржуються позивачем за зустрічним позовом, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що невжиття заходів до забезпечення зустрічного позову унеможливить ефективний захист прав позивача за зустрічним позовом та не сприятиме передбаченим статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Заява про забезпечення зустрічного позову про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству обслуговування повітряного руху України припиняти аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» та вчиняти дії, пов`язані з відмовою надання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» є обґрунтованою.
Обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом зустрічного позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги за зустрічним позовом, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити ефективний захист порушених прав, у разі задоволення позову.
При цьому, задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову забезпечить збалансованість інтересів сторін.

8.8. Щодо доводів скаржника про невідповідність висновків суду першої інстанції постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 911/3871/17, колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 911/3871/17 залишено без змін судові рішення попередніх інстанцій про забезпечення позову немайнового характеру шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Обставини та підстави для забезпечення позову у справі № 911/3871/17 подібні тим, за яких судом першої інстанції прийнято оскаржувану ухвалу.
Так, предметом позову у справі № 911/3871/17 є визнання недійсним рішення комісії Броварської філії експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз» від 13.12.2017 про донарахування TOB «Інвестиції третього тисячоліття» необлікованих об`ємів природного газу на загальну суму 47  865  525,21 грн. Позов у даній справі забезпечено шляхом заборони ПАТ «Київоблгаз» обмежувати чи припиняти газопостачання ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» до моменту вирішення спору по суті.
На підтвердження законності вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову у справі № 911/3871/17, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 вказав, що припинення чи обмеження газопостачання на підставі рішення відповідача, яке оскаржується позивачем та підлягає перевірці судом у даній справі, може призвести до блокування роботи підприємства-позивача та припинення виробництва з перериванням виробничого циклу. Предмет позову у даній справі та обраний позивачем захід забезпечення позову є взаємопов`язаними, оскільки розрахована відповідачем заборгованість в оспорюваному акті-розрахунку може бути підставою припинення (обмеження) газопостачання позивачу. Реалізація такого права відповідачем до моменту перевірки законності підстави його виникнення (акта-розрахунку) може призвести до порушень прав позивача, оскільки у разі задоволення позову про визнання недійсним акта-розрахунку, без забезпечення позову у вигляді заборони ПАТ «Київоблгаз» обмежувати чи припиняти газопостачання ТОВ «Інвестиції третього тисячоліття» до моменту вирішення спору по суті, сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу, тоді як позов подано саме з метою захисту права на безперешкодне здійснення господарської діяльності.
У справі № 910/9327/19 МАУ оскаржує виставлені Украерорухом рахунки за послуги з АНО за січень-квітень 2019 року, просить суд зобов`язати Укаерорух такі рахунки відкликати та формувати рахунки на оплату послуг з АНО за вартістю, що не перевищує витрати на надання таких послуг. Водночас, Украерорух повідомляв про припинення надання МАУ послуг з АНО у тому числі з підстав неоплати рахунків, що оскаржуються МАУ у справі № 910/9327/19. Тобто розрахована Украерорухом заборгованість за спірними рахунками може бути підставою припинення аеронавігаційного обслуговування.
За подібних обставин у справі № 911/3871/17 Верховний Суд дійшов висновку, що належним заходом забезпечення позову у такому випадку є встановлення відповідачу заборони припиняти надання послуг позивачу.
Аналогічний захід забезпечення позову до вирішення спору по суті застосовано і Господарським судом міста Києва в оскаржуваній ухвалі від 25.10.2019 - Украероруху заборонено припиняти аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден МАУ до вирішення спору щодо обґрунтованості суми рахунків, із неоплатою яких Украерорух пов`язує можливість припинення надання послуг з АНО.
Таким чином, всупереч твердженням Украероруху, вжиті судом першої інстанції у справі № 910/9327/19 заходи забезпечення позову є співмірними із предметом зустрічного позову, покликані гарантувати ефективний захист прав МАУ та відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 13.06.2018 у справі № 911/3871/17 та від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

8.9. Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на постанову суду апеляційної інстанції та Верховного Суду у справі № 911/2532/18, оскільки дана справа, що розглядається Північним апеляційним судом №910/9327/19 та справа №911/2532/18 на яку послався скаржник не є аналогічними.
В межах справи № 911/2532/18 МАУ виступала позивачем та просила суд визнати недійсними окремі положення договорів про аеронавігаційне обслуговування, визнати припиненим зобов`язання з оплати послуг з АНО в певній сумі, зобов`язати утриматись від застосування дискримінаційних умов під час надання послуг з АНО. Заява про забезпечення позову у даній справі передбачала застосування судом як заборон, так і зобов`язань щодо вчинення певних дій.
У справі №911/2532/18 не розглядалося питання заборгованості МАУ за оплату послуг та перевірка правомірності її нарахування. У вказаній справі предметом спору було оскарження умов договору щодо застосування до позивача виключно штрафних санкцій, при цьому щодо застосування нарахування оплати за надання послуг МАУ не оскаржувалось.
У свою чергу, у даній справі № 910/9327/19 МАУ виступає відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом. Предметом зустрічного позову МАУ є зобов`язання відкликати рахунки та формувати рахунки на оплату послуг з АНО за вартістю, що не перевищує витрати на надання таких послуг. Заява про забезпечення позову у даній справі передбачає застосування судом виключно заборон щодо вчинення певних дій. У справі №910/9327/19 за первісним позовом розглядається питання заборгованості МАУ за оплату послуг, а за зустрічним позовом перевіряється правомірність нарахування оплати за надані послуги.
Таким чином, викладена правова позиція Верховного Суду у справі №911/2532/18 не може бути застосована судом апеляційної інстанції у даній справі № 910/9327/19.

9. Висновки апеляційного суду 

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом зустрічного позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги за зустрічним позовом, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити ефективний захист порушених прав, у разі задоволення позову.
Ухвала суду першої інстанції від 25.10.2019 прийнята у відповідності до  норм закону, враховуючи збалансованість інтересів сторін, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9327/19 та матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі №910/9327/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
                                                                         Повний текст складено 31.01.2020 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала