КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №756/14455/2019                                                                              Головуючий у І інстанції - Белоконна І.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/2020/2020                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
21 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Міхо Кирила Вадимовича на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію, 
 
встановив:
 
У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», Державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В., Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію.
04 листопада 2019 року ОСОБА_2  через свого представника подано заяву про забезпечення позову, в якій просить в порядку ст. 149, 150 ЦПК України вжити заходів забезпечення цивільного позову, а саме накласти арешт на об`єкти нерухомого майна: нежитлову будівлю (будівля столярного цеху), група приміщень 2,6, загальною площею 130,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1876431380000 (номер запису про право власності 32475704) та на нежитлову будівлю (будівля столярного цеху), група приміщень 1,3,4,5, загальною площею 224 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1876413880000 (номер запису про право власності 32475327).
Забезпечення позову заявник мотивує тим, що державним реєстратором протиправно поділено об`єкт нерухомого майна (будівля столярного цеху), літера П, загальною площею 354,6 кв.м, який незаконно належить відповідачу ОСОБА_1 .
Заявник наголошує, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може в подальшому відчужити нежитлові приміщення, які є предметом спору, на користь третіх осіб.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, заяву про забезпечення позову задоволено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилалась на її незаконність та необґрунтованість, постановлену при неправильному застосуванні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що позивачем до позовної заяви було додано ухвалу про забезпечення позову Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року у справі №756/3893/18 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна.
Суд у вказаній ухвалі постановив накласти арешт на спірне майно та заборонив будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Отже, судом було заборонено проводити дії саме по відчуженню майна.
Таким чином, доводи позивача та висновки суду про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може в подальшому відчужити нежитлові приміщення, які є предметом спору, на користь третіх осіб та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, є помилковими.
Зазначає, що позивачем не наведено обставин, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення суду, у разі задоволення позову, та не надано доказів, які дають підстави вважати, що у майбутньому може бути ускладнене або унеможливлене виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, отже правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає. 
Просила скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
На апеляційну скаргу позивач через представника подала відзив, який обґрунтовувала тим, що об`єкт нерухомого майна: будівля столярного цеху, літера П, загальною площею 354,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 367143880000, який ФОП ОСОБА_1 в подальшому поділено на 2 об`єкти нерухомості, а саме об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля (будівля столярного цеху), група приміщень 2, 6, загальною площею 130,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1876431380000 та об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля (будівля столярного цеху), група приміщень 1, 3, 4, 5, загальною площею 224 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1876413880000 незаконно належить на праві приватної власності ФОП ОСОБА_1 , а тому є підстави вважати, що зазначені об`єкти нерухомого майна в подальшому можуть бути відчужені на користь третіх осіб.
ФОП ОСОБА_1 незаконно зареєструвавши право власності на спірне майно, в подальшому здійснила його реконструкцію.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Позивач вважає, що обраний ним вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_1 , оскільки, обмежується лише можливістю розпорядитися ним.
Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що предметом позову є визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію нежитлових приміщень, тоді як накладення арешту на такі будівлі є співмірним для забезпечення позову.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За умовами п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
За умовами п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки  невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність  висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року слід залишити без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, апеляційний суд, - 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Міхо Кирила Вадимовича залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба