ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/863/20 Справа № 206/3360/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А.О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Літвінової А.Г.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» про стягнення моральної шкоди, - 

                                В С Т А Н О В И Л А:

16 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» про стягнення моральної шкоди (а.с.2). 
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» про стягнення моральної шкоди повернуто позивачу (а.с.5). 
Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати (а.с.11).
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повертаючи позовну заяву на підставі п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було подано до цього самого суду інший позов до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. 
Проте, а ні оскаржувана ухвала, а ні матеріали справи, не містять доказів ідентичності заявлених вимог. 
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави на яких ґрунтується їхнє рішення, що серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.
Отже, ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 259,268,374,379,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року про повернення позовної заяви – скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       
       Судді: