ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7446/18	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
          за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року (суддя Турлакова Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 22.04.2019 року) у справі №160/7446/18 за позовом   ОСОБА_1   до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-  

в с т а н о в и в:
           05.10.2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач або Управління), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 25.04.2018 року № ДН 1331/279/АВ/ТД-ФС/567, про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 446760,00 грн. 
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилась позивач та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що  судом першої інстанції невірно було надано оцінку та правове значення обставинам справи. Апелянт вказувала, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області неправомірно застосовано до неї штрафні санкції за порушення трудового законодавства, а саме використання праці незареєстрованих, не оформлених працівників. Апелянт вказує, що вона як фізична особа-підприємець не здійснює підприємницьку діяльність за адресою де було проведено інспекційне відвідування, відповідач дійшов не вірного висновку, що вона є власником автомийки де було виявлено начебто не працевлаштованих працівників. Апелянт вказувала, що власником автомийки, де відбувалось інспекційне відвідування є її чоловік ОСОБА_2 , саме ним і здійснюється підприємницька діяльність на даному об`єкті, про що свідчать правовстановлюючі документи, та документи про підприємницьку діяльність, які були додані до матеріалів справи. Про те, яким чином він здійснює підприємницьку діяльність на автомийців нею не відомо, не відомо чи наймав він інших працівників крім офіційно оформленої ОСОБА_3 . Апелянт вказувала, що 06.09.2018 року їй був вручений припис про усунення виявлених порушень, які були зафіксовані на автомийці по АДРЕСА_1 , даний припис виконати було не можливо, через те, що власником автомийки на якій було проведено перевірку є ОСОБА_2 , саме щодо нього і повинна була бути проведена перевірка та щодо нього повинно було бути встановлено наявність з працівниками  укладених трудових договорів. Апелянт вказувала, що нею здійснюється підприємницька діяльність на Центральному ринку в м. Павлограді, вид її діяльності роздрібна торгівля харчовими продуктами взагалі не дає можливість працевлаштувати автомийників на місце продавців харчовими продуктами, Апелянт вказувала, що з адміністратор автомийки ОСОБА_3 укладений трудовий договір на працевлаштування з ФОП ОСОБА_2 , наявний запис у трудовій книжці, всі інші особи, вказані у акті інспекційного відвідування не працюють у неї. Пояснення під час інспекційного відвідування ОСОБА_3 надала під тиском перевіряючих інспекторів. ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначає, що не здійснювала порушень законодавства про працю відносно непрацевлаштованих осіб, оскільки, не веде господарську діяльність на об`єкті автомийки, та фактично може бути роботодавцем по відношенню до осіб.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом. Суд першої інстанції вказував, що проведення інспектування відбулось відносно позивача  а не її чоловіка ФОП ОСОБА_2 , який нібито є власником автомийки, оскільки під час проведення інспектування автомийки біля барної стійки розташований куточок споживача, в якому розміщені документи (свідоцтво платника єдиного податку, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, книга відгуків та пропозицій) на ім`я ОСОБА_1 , що на підставі підпункту 6 пункту 11 Порядку контролю № 295 зафіксовано засобами фототехніки. ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг платної автомийки, розташованої за адресою АДРЕСА_1, фактично допустила до роботи громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особу на ім`я ОСОБА_7 у якості адміністратора та авто мийніків без належного оформлення трудових відносин, тобто без укладення трудового договору, без оформлення наказу чи розпорядження про прийняття працівника. Суд першої інстанції вказував, що  вимогами КЗпП України не передбачено проходження стажування особою, яка бажає працевлаштуватися шляхом укладання трудового договору, для перевірки її кваліфікації та навиків роботи або отримання таких.
          Матеріалами справи встановлено, що на підставі наказу Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області від 03.09.2018 року №709-І, направлення від 03.09.2018 року №97, на підставі скарги фізичної особи ОСОБА_6 від 07.06.2018 року № К-2140/ДП, було здійснено інспекційне відвідування за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 з метою перевірки додержання вимог законодавства про працю та метою проведення контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин. 
          За результатами інспекційного відвідування (перевірки) 05.09.2018 року складений акт ДН1331/279АВ, згідно якого, позивачем були порушені вимоги нормативно-правових актів, а саме, порушено вимоги статей 21 та 24 КЗпПУ, згідно акту, під час виходу за адресою: АДРЕСА_1 де  знаходиться автомийка, перебувало четверо осіб, які виконували трудові функції, а саме: двоє - чоловік та жінка мили автомобіль, жінка (адміністратор) приймала замовлення від клієнта, адміністратором автомийки є ОСОБА_3 . Відповідно до куточка споживача, що розташований у автомийці, наявна виписка з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на ім`я ОСОБА_1 , що зафіксовано засобами фототехніки та відеофіксації. Перевіряючі спеціалісти Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області прийшли до висновку, що свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 здійснює саме за адресою: АДРЕСА_1 , автомийка. 
          Акт ДН1331/279АВ від 05.09.2018 року отримано ОСОБА_1 , що підтверджується підписом на його копії.  
          Отже, Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області стверджувало, що ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг платної автомийки, розташованої за адресою АДРЕСА_1, використовує працю ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , особи на ім`я ОСОБА_7 , трудові відносин з якими не оформлені, без укладання трудового договору, без оформлення наказу чи розпорядження про прийняття працівника.
          Під час інспекційного відвідування у ОСОБА_3 були відібрані письмові пояснення, згідно яких вона вказувала, що працює у ФОП ОСОБА_1 з 2017 року адміністратором, отримує від неї заробітну плату, пояснення у ОСОБА_4 , де він вказував, що працює на автомийці, на роботу його прийняла   ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_5 , в яких вказувала, що працює на автомийці у ОСОБА_1 
05.09.2019 року ОСОБА_1 надала пояснення Головному Управлінню Держпраці у Дніпропетровській області.
Відповідно до матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 не погодилась з висновками акту інспекційного відвідування, надіслала заперечення на акт інспекційного відвідування, які відповідно до листа № 293 від 17.09.2018 року залишені без задоволення.
          Встановлено, що 06.09.2018 року інспектором праці Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис №КР1931/42АВ/П, яким ФОП ОСОБА_1 зобов`язано усунути до 20.09.2018 року порушення ч. 1 ст. 21 і ч. 3 ст. 24 КЗпП України. 
          На підставі Акту № ДН1331/279АВ Головним Управлінням 25.09.2018 року, уповноваженими посадовими особами було винесено постанову про накладення штрафу №ДН1331/279/АВ/ТД-ФС/567, якою на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпУ на позивача накладено штраф у розмірі 446760,00 грн.
В матеріалах справи наявна копія трудової угоди від 31.03.2017 року, що укладена між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Надано копію трудової книжки ОСОБА_3 НОМЕР_1 , де здійснено запис № 21, згідно якого, ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_2 на посаді адміністратора автомийки.
Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_2 , останній здійснює господарську діяльність: автомийка, за адресою, АДРЕСА_1 . Вказане приміщення йому належить на праві власності згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.04.2016 року. Адреса автомийки згідно рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 08.02.2017 року № 105 є АДРЕСА_1.  
          Згідно свідоцтва платника податку № 3-5258 від 17.07.2013 року, ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність: роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (крім алкогольних, лікеро-горілчаних напоїв та тютюнових виробів). Відповідно до витягу з Реєстру платників єдиного внеску, ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2.
          З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_2 та Фоп ОСОБА_1 здійснюють різні види господарської діяльності, за різними адресами. Господарська діяльність ФОП ОСОБА_1 не потребує наймання на роботу автомийників.
          Суд апеляційної інстанції критично відносить до пояснень осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про те, що вони працюють у ФОП ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 є подружжям, вказані особи можуть плутати свого роботодавця. З пояснень ОСОБА_4 не встановлено, що він вказує, що працює у ФОП ОСОБА_1 , особу на ім`я ОСОБА_7 відповідачем взагалі не встановлено.
Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.04.2018 року № ДН 1331/279/АВ/ТД-ФС/567 на суму 446760,00 грн. винесена з розрахунку, що ОСОБА_1 допущено до роботи чотирьох осіб без оформлення трудових відносно. Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області не фіксує ким є особа на імя ОСОБА_7 , не встановлено його паспортні данні та не відібрано пояснення, щодо того, що він дійсно прийнятий на роботу на автомийці. 
          Суд апеляційної інстанції вказує, що рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватись на припущеннях.
          Відповідно до пунктів 1, 2, 7 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року за №386/2011  Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб та здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені у встановленому порядку територіальні органи.
Згідно ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний  нагляд  та  контроль  за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин 1, 4, 10 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Згідно пунктів 3, 11, 27, 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року за № 295, інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю. Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених  пунктом 5  цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.
У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності. Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Відповідно до статей 12, 16 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України №1985-IV від 08.09.2004 року інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою. Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.
Відповідно до статей 21, 23, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
          Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
          Таким чином, передбачено, що плановий захід інспекційного відвідування органом Держпраці може проводитись за місцем провадження господарської діяльності фізичною особою-підприємцем. ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність у АДРЕСА_2, а не за адресою автомийки.
          Отже, Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області провело інспекційне відвідування автомийки за адресою: АДРЕСА_1, де господарську діяльність здійснює зовсім інша фізична особа-підприємець, не ФОП ОСОБА_1 , помилково винесло постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 . 
          Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що законодавчими нормами КЗпП України фізичним особам-підприємцям не забороняється використовувати найману працю, залучати осіб для виконання певних робіт та робіт певного характеру. 
          Проте, Головне управління не встановило, яке відношення має ОСОБА_1 до оформлення працівника ОСОБА_3 її чоловіком, не пояснило, що трудові угоди з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , має укласти саме ФОП ОСОБА_1 . 
          Судова колегія звертає увагу, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , прощо свідчить укладена трудова угода та запис у трудовій книжці. 
          У судовому засіданні у суді апеляційної інстанції 30.01.2020 року у якості свідка була допитана ОСОБА_3 . ОСОБА_3 пояснила суду, що працює адміністратором на автомийці за адресою: АДРЕСА_1, з березня 2017 року. Вказала, що у вересні 2018 року на автомийку де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_2 прийшли чотири перевіряючі особи, які почали здійснювати перевірку. Перед перевіркою, ОСОБА_3 вказала перевіряючим особам, що за місцем автомийки господарську діяльність здійснює ОСОБА_2 , вказала, що ОСОБА_1 не здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1, та де знаходиться їй не відомо. Пояснення надані під психологічним тиском.
          Згідно частин 1, 2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
          Встановлено, що позивач не порушувала ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині фактичного  допуску до роботи працівників  без укладення  трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника. ОСОБА_1 не допускала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до роботи на автомийці, оскільки не здійснює підприємницької діяльності на місці інспекційного відвідування, не має нести відповідальність за порушення, можливо допущені іншими суб`єктами господарювання. 
Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами не може бути обґрунтована припущеннями, базуватись на невстановлених даних. З урахуванням цього, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову про накладення штрафу ДН 1331/279/АВ/ТД-ФС/567 від 25.09.2018 року слід скасувати. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення, вирішує питання про розподіл судових витрат. Судові витрати здійснені позивачем повертаються у разі коли його позовні вимоги задоволено.
ОСОБА_1 при поданні позову сплатила судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1145915819.1 від 28.09.2018 року, при поданні апеляційної скарги було сплачено 6701,40 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією № 0.0.1498223443.1 від 18.10.10291 року, всього 8463,40 грн.
Позивачу - ОСОБА_1 підлягають поверненню документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 8463,40 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі №160/7446/18 - скасувати.
Ухвалити нове рішення. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.04.2018 року № ДН 1331/279/АВ/ТД-ФС/567, про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 446760,00 грн.
Здійснити новий розподіл судових витрат.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8463,40 грн. (вісім тисяч чотириста шістдесят три гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 39788766).
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова