ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/63/20 Справа № 214/6942/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., за участю захисника Лисенка Олександра Анатолійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Лисенка О.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок, - 
В С Т А Н О В И Л А:
До суду надійшла апеляційна скарга захисника Лисенка О.А. в інтересах ОСОБА_1 , у прохальній частині якої ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Як убачається з матеріалів справи, постанову судді першої інстанції щодо ОСОБА_1 постановлено 26 вересня 2019 року.

Порушуючи в апеляційній скарзі питання про поновлення строку, захисник зазначає, що про оскаржувану постанову ОСОБА_1 відомо не було, копія постанови не була направлена останньому. До 04 грудня 2019 року копію постанови не було отримано. Також, вказує, що з 06.12.2019 року по 12.12.2019 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко О.А. перебував на амбулаторному лікуванні.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши  думку захисника Лисенка О.А., який просив поновити йому строк апеляційного оскарження постанови,  дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали провадження, приходить до висновку, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати, як конкретні аспекти права на доступ до суду.
З матеріалів  адміністративної справи вбачається, що справа розглянута 26 вересня 2019 року, за відсутності ОСОБА_1 , однак вказана особа була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, про що свідчить розписка про виклик до суду 
( а.с. 10).
Що стосується доводів клопотання захисника про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження постанови, а саме, постановлення судового рішення за відсутністю правопорушника та отримання копії постанови лише 04.12.2019 року, приходжу до висновку про те, що вони не відповідають дійсності і не можуть бути підставою для поновлення захиснику пропущеного строку.
Як вбачається з матеріалів, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено у присутності останнього та відповідно до зазначеного протоколу ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 18.09.2019 року у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що ОСОБА_1 розписався у ньому (а.с.1). 
16.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про відкладення розгляду справи.
Суд першої інстанції призначив розгляд справи щодо ОСОБА_1 на 26.09.2019 року, про що останній був належним чином повідомлений, згідно наявної у матеріалах розписки (а.с.10)та мав змогу не будучи присутнім при розгляді справи, отримати завчасно копію постанови. 
Оскаржувана постанова була оприлюднена ще 03 жовтня 2019 року, що вказує на об`єктивну можливість ОСОБА_1 дізнатися про неї та оскаржити у передбачені законом строки. 
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. 

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Доводи викладені в клопотанні захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду адміністративної справи щодо нього. Крім того, ОСОБА_1 мав можливість додатково скористатись сервісом ЄДРСР та отримати повний текст постанови, так як був належним чином повідомлений про розгляд справи та не з`явився до суду першої інстанції, не скориставшись правом бути присутнім та надати пояснення.
Таким, чином не можна погодитися з тим, що ОСОБА_1 мав які-небудь перешкоди для звернення з апеляційної скаргою у строки, передбачені законом.
Доводи захисника про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови через перебування захисника на лікарняному, не є поважною причиною його пропуску та підставою для його поновлення, оскільки зазначене не перешкоджало саме ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу вчасно, оскільки правопорушник звернувся до захисника вже після значного спливу строку на апеляційне оскарження.
Посилання захисника на акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №7 від 25.09.2019 року, згідно якого, ОСОБА_1 з 25.09. по 05.10.2019 перебував на відпочинку, також, не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки, не зважаючи на зазначене, скаргу було подано до суду з порушенням навіть строку з о5.10 2019 року а саме, 12 грудня 2019 року. 
Інших обставин, які б свідчили про поважність причини пропуску строку, передбаченого законом на оскарження постанови в клопотанні не наведено та при апеляційному розгляді не надано, а тому не убачається поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Оскільки апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 26 вересня 2019 року було подано тільки 12 грудня 2019 року, тобто після закінчення 10-денного строку апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, визнати доводи пропуску строку поважними не уявляється можливим, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає безумовному поверненню особі, яка її подала, як таку, яка подана після закінчення строків апеляційного оскарження.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
В задоволенні клопотання захисника Лисенка О.А. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відмовити.
Апеляційну скаргу захисника Лисенка О.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                          Н.І. Калініч