ПОСТАНОВА
Іменем України

13 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №340/456/19
адміністративне провадження №К/9901/16063/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача          Саприкіної  І.  В., 
суддів                    Бучик  А.  Ю., Єзерова  А.  А., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобуд» на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду (суддя Кармазина  Т.  М.) від 07 березня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Круговий  О.  О., судді: Прокопчук  Т.  С., Шлай  А.  В.) від 14 травня 2019  року у справі за позовом спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобуд» до виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2019  року спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобуд» (далі - СП ТОВ «Світловодськпобуд») звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири (приміщення) від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, викладенні в п. 3 Протоколу засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення від 30 березня 2015 року №  3.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019  року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019  року, позов повернуто позивачу. 
Приймаючи такі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири (приміщення) від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, викладені в п. 3 Протоколу засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення від мереж централізованого опалення від 30  березня 2015 року №  3, оскільки СП ТОВ «Світловодськпобуд» не надано доказів, що ним надавались послуги з постачання опалення та гарячої води всім 97 квартирам, зазначеним в додатку до згаданого Протоколу. З огляду на викладене, суд попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач мав можливість та повинен був дізнатись про існування оскаржуваного рішення.
Не погоджуючись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, СП ТОВ «Світловодськпобуд» звернулося до Касаційного адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019  року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019  року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами не було враховано поважність причин пропуску вказаного строку, зокрема те, що про існування оскаржуваного рішення позивач дізнався лише із заяв мешканців окремих квартир багатоквартирних будинків м. Світловодськ від 30 жовтня 2018 року та 13 листопада 2018 року, в яких споживачі просять припинити договірні відносини з СП ТОВ «Світловодськпобут».
12 червня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду відкрив касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 12 лютого 2020 року призначив її до розгляду.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами ст. 123 КАС України установлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з п.  9 ч.  4 ст.  169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.
Тобто, законодавством альтернативно визначено початок перебігу процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом, а саме: 1) з моменту коли особа дізналась про порушення своїх прав; 2) з моменту коли особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав.
Відтак, для правильного вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі слід встановити подію, та обставини, з якими законодавець пов`язує початок перебігу строку на звернення з позовною заявою.
Як убачається з матеріалів справи, предметом даного позову є незаконність рішення міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири (приміщення) від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, викладені в п. 3 Протоколу засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення  від 30 березня 2015 року №  3.
В додатку №  2 до цього Протоколу наведено реєстр 97 громадян, які подали заяви щодо надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, з копіями необхідних документів.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності СП ТОВ «Світловодськпобут» є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.
Пунктом  2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №  630, передбачено:
- централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання;
- централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Таким чином, позивач зобов`язаний якісно та в повному обсязі надавити послуги централізованого опалення та забезпечення гарячою водою конкретного споживача.
Водночас, при зверненні до суду з цим позовом позивачем не надано належних доказів надання даних послуг з теплопостачання та їх оплати усіма 97 громадянами, зазначеними у реєстрі до оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що СП ТОВ «Світловодськпобут» мав можливість та повинен був дізнатись про оскаржуване рішення міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири (приміщення) від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання ще у 2015 році. Проте, позивач звернувся до суду з цим позовом лише 14  лютого 2019  року, тобто більше ніж через три роки з моменту прийняття такого рішення.
Крім того, колегія суддів вважає вірними твердження судів попередніх інстанцій про безпідставність посилання скаржника на той факт, що 14 листопада 2018  року він звернувся до відповідача із інформаційним запитом на отримання копії Протоколу від 30 березня 2015 року №  3 і який отримав лише 19 листопада 2018 року, оскільки у останнього було достатньо часу на звернення для отримання такого протоколу з моменту його прийняття (три роки), а тому вказане не може свідчити про дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30  серпня 2006 року (справа «Каменівська проти України»): «…право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».
Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.
З огляду на викладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07  березня 2019  року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019  року є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір при дотриманні норм процесуального права, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобуд» залишити без задоволення, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019  року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019  року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                І.  В.  Саприкіна
Судді:                                                                                                    А.  Ю.  Бучик
                                                                                                    А.  А.  Єзеров