У Х В А Л А                             
22 січня 2020 року
м. Київ
справа № 322/1046/18
провадження № 61-873ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петров Є. В. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення  Новомиколаївського  районного  суду  Запорізької області від 31 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
В  січні  2019  року АТ  КБ  "ПриватБанк"  звернулося  до  суду  із  позовом  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 12 лютого 2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_1 було укладено договір, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 6 800,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 30 % на рік, на суму залишку заборгованості, за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Також зазначав, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.
У  зв`язку  з  неналежним  виконанням  своїх  зобов`язань,  станом на 05 вересня 2018 року, у відповідача виникла заборгованість в сумі 203 356,14 грн, а саме: 6 798,03 грн - заборгованість за кредитом, 182 498,29 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 900,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 9 659,82 грн - штраф (процентна складова).
Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану суму.
Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 липня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" 6 798,03 грн в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором та 101,88 грн судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 03 березня 2012 року в розмірі 7 996,86 грн та судові витрати за сплату судового збору в розмірі 122,22 грн, а всього 8 119,08 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк»залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
09 січня 2020 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) АТ КБ «ПриватБанк» направило до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в позові та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог.
У відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею     7     Закону     України    «Про    Державний    бюджет    України    на    2020 рік» установлено що з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.
З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.
Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення коштів. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 500 = 1 051 000, 00 грн). Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.
Касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа становить виняткове значення для банку, оскільки невиконання відповідачем зобов`язань за договором перешкоджає стабільній роботі АТ КБ «ПриватБанк», обмежує права та порушує майнові інтереси позивача, а також тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банка. Крім того касаційна скарга містить посилання на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судами не взято до уваги правових висновків Верховного Суду України та Верховного Суду за аналогічними справами. 
Однак Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані АТ КБ «ПриватБанк» рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Є. В. Петров