П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2759/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
10 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року  (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до  Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням  Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №46 від 12 квітня 2019 року в частині відмови в призначені і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі, передбаченому ч.1 ст.16-2 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.  
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач з 16.05.2014 по 24.05.2014 приймав участь в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від 05.11.2018 №501.
Хмельницька обласна медико-соціальна експертна комісія 04.04.2016 встановила позивачу 15% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 04.04.2016  серії АГ №0017408.
Наказом заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 30.07.2018 року №218 звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України та виключений зі списків особового складу частини.
На підставі вказаної довідки та заяви позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 14469,00 грн, у зв`язку із встановленням 15% втрати працездатності.
Хмельницька обласна медико-соціальна експерта комісія 21.02.2019 встановила позивачу другу групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 21.02.2019 серії АВ №1049872.
В лютому 2019 року позивач звернувся із заявою до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи.
На засіданні комісії Міністерства оборони України 12 квітня 2019 року розглянуто документи позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Рішенням №46 від 12 квітня 2019 року комісія Міністерства оборони України відмовила позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на підставі пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у зв`язку із тим, що інвалідність позивачу встановлена після встановленого законодавством дворічного строку.
Не погоджуючись з відмовою  відповідача у призначені одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення комісії Міністерства оборони України про відмову у призначені позивачу одноразової грошової допомоги від 12.04.2019 №46, у зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності понад два роки після первинного встановлення втрати працездатності, суперечить вимогам Закону №2011-XII.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок №975).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно пункту 5 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Відповідно до статті 16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Частиною 2 статті 16-3 наведеного Закону (в редакції, чинній на час  встановлення групи інвалідності та звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги) передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Згідно з частиною 4 статті 16-3 Закону №2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Таким чином, право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, визначається при умові, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності відповідно.
Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2, пункту 9 статті 16-3 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Частиною 2 пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги  у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
З матеріалів справи слідує, що на момент первинного огляду та встановлення позивачу 04.04.2016 15 % втрати працездатності зазначені вище Закон № 2011-ХІІ та Порядок №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.
Згодом, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII у Законі №2011-XIІ п. 4 ст. 16-3 доповнено абз. 2 наступного змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється", який набрав чинності з 01.01.2017 року.
Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Судова колегія зазначає, що в силу вимог ст. 58 Конституції України, норма Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 1 січня 2017 року не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлювати часовий проміжок для встановлення первинної групи інвалідності (після встановлення відсотка втрати працездатності), оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 21.02.2019 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.
Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 березня 2018 року по справі № 295/3091/17 (№ К/9901/5281/17), від 21 червня 2018 року по справі № 760/11440/17 (№ К/9901/41104/18) та від 30 вересня 2019 року по справі № 825/1380/18, яку застосовує суд апеляційної інстанції при вирішенні даної справи.
Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України") та статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності (меншого відсотка втрати працездатності). В даному випадку основним критерієм для призначення одноразової допомоги має слугувати той факт, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я внаслідок перебування на військовій службі.
Отже, висновки відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із закінченням дворічного строку після первинного встановлення позивачу відсотка втрати працездатності, є помилковими.
Інші підстави для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в рішенні комісії Міністерства оборони України від 12.04.2019 №46, не наведені.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що рішення комісії Міністерства оборони України про відмову у призначені позивачу одноразової грошової допомоги від 12.04.2019 №46, у зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності понад два роки після первинного встановлення втрати працездатності, суперечить вимогам Закону №2011-XII та підлягає скасуванню.
Також, апеляційний вважає обґрунтованими твердження суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі, передбаченому ч.1 ст.16-2 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  10 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.