ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/639/20 Справа № 176/1270/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря – Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 , 

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , третя особа — ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, - 

ВСТАНОВИЛА: 

У травні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_2 , в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки /а.с.3-6/.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого у подальшому стало ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. Відповідно умов якого банк надав позичальникові кредит в сумі 9 900,00 дол. США з кінцевим терміном погашення до 20 серпня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №315/0806/88-108-Z-1, згідно умов якого відповідач передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцеві на праві приватної власності. Пізніше між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення право вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору відступлено на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 
28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу у відповідності до умов якого, факторингова компанія відступила позивачу право вимоги до боржника за кредитним договором. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 умови кредитного договору виконувались неналежним чином, станом на 01 березня 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором перед позивачем в сумі 209 992,91 грн., тому позивач просить суд звернути стягнення, в рахунок погашення заборгованість за кредитним договором, на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну на неї на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна, висиливши з даної квартири без надання іншого житла відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року задоволено заявлені позовні вимоги. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 315/0806/88-108 від 21 серпня 2006 року, яка станом на 01 березня 2013 року становить 209 992,91 грн., що складається з: заборгованості за кредитом – 9 900,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 79 130,70 грн.; заборгованості по відсотках – 6 006,35 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 48 008,77 грн.; пеня – 10 365,75 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 82 853,44 грн., на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №315/0806/88-108-Z-1 від 21 серпня 2006 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступник якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 квітня 2004 року приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., р-р №1390 та зареєстрованого Жовтоводським БТІ 23 квітня 2004 року в книзі №53-114, номер запису 24, реєстраційний номер 4676631, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.
Висилити без надання іншого житла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення, а саме: з квартири АДРЕСА_1 .
Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с.228-229/.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не було надано безперечних та допустимих доказів виниклого права вимоги, як нового кредитора на іпотечне майно /а.с.252-255/.
Інші учасники справи не скористались своїм правом щодо надання відзиву на зазначену апеляційну скаргу.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 21 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 315/0806/88-108, згідно умов якого останній отримав від банку кредит в сумі 9 900,00 доларів США строком до 20 серпня 2016 року на умовах передбачених цим договором зі сплатою 14% річних. Порядок та строки погашення кредиту визначені відповідним графіком, який підписаний ОСОБА_1 особисто /а.с. 37-40/.
       З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором 21 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» правонаступник якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №315/0806/88-108-Z-1, згідно умов якого остання надала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 квітня 2004 року приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., р-р №1390 та зареєстрованого Жовтоводським БТІ 23 квітня 2004 року в книзі №53-114, номер запису 24, реєстраційний номер 4676631 /а.с.43-45/. 
       Право власності на предмет іпотеки підтверджується витягом з Реєстру прав на нерухоме майно №11381939 від 31 липня 2006 року, виданим Жовтоводським міжміським бюро технічної інвентаризації. 
       Відповідно до пункту 2 іпотечного договору предметом договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна в забезпечення виконання позичальником перед іпотекодержателем, в силу чого останній має право в разі не виконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. 
       Сторони досягли згоди, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених пунктами 12.1, 12.2, 12.3 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі (пункти 12.3.1, 12.3.2 договору). 
       Згідно п.10.3 іпотечного договору у разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання та/або іпотекодавцем умов цього договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов`язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також всі витрати, пов`язані із звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі з вчиненням виконавчого напису, його реалізації та вартість послуг незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності.
       Відповідно до п.11 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу так і процентів за ним). 
       Пізніше між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено Договір про відступлення право вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному Кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» /а.с.26-33/.
       28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до у мов якого позивачу було передано право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 315/0806/88-108 від 21 серпня 2006 року, укладеного з ОСОБА_1 /а.с. 21-25, 35, 36/.
       Також 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав вимоги за іпотечним договором, зокрема, за іпотечний договір №315/0806/88-108-Z-1, укладений з ОСОБА_2 в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 315/0806/88-108 від 21 серпня 2006 року. За умовами даного договору ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло право вимоги за іпотечним договором, де предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності /а.с.34, 36/.
       Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено на підставі наданих доказів своє право, як нового кредитора в зобов`язанні, на звернення стягнення на предмет іпотеку у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків за кредитним договором основного боржника.
       Порушивши умови укладеного між сторонами договору кредиту, позичальник своїх зобов`язань належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01 березня 2013 року складає 209 992,91 грн., з яких: заборгованость за кредитом – 9 900,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 79 130,70 грн.; заборгованость по відсотках – 6 006,35 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 48 008,77 грн.; пеня – 10 365,75 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 82 853,44 грн /а.с. 53/. 
       Відповідно до вимоги банку ОСОБА_2 була повідомлена про наявність заборгованості за договором кредиту та необхідність її усунення протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги /а.с.54/.
       Спосіб захисту цивільного права чи інтересу – це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.
       Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та позасудові (статті 17–19 ЦК України).
       Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» (далі – Закон) одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
       Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону).
       З огляду на викладене Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
       Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підсаві рішення суду (ст.39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст. 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст.38 Закону). 
       Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.
       Відповідни правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19.
       У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання – звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону).
       У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону).
       У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону). Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).
       Вимога, встановлена частиною першою статті 35 Закону, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя статті 35 Закону ).
       Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону).
       Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 36 Закону) не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Це означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.
       Згідно з частиною другою статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41–47 Закону) – незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) – якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили. Судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону.
       Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Згідно зі статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
       Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Як установлено судами, іпотечний договір від 21 серпня 2006 року № №315/0806/88-108-Z-1 містить застереження щодо права продажу банком з укладенням від свого імені, у тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, об`єкта іпотеки.
       З огляду на зазначені висновки щодо застосування статей 35, 36, 37, 38 і 39 Закону, враховуючи обов`язковість договору для сторін (стаття 629 ЦК України), сторони, визначаючи його умови, реалізували принцип свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, стаття 627 ЦК України).
       Відповідні правові висновоки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) та від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19).
       Задовольняючи позов у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, оскільки сторони у договорі іпотеки визначили відповідний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя як позасудовий. Наявність істотних перешкод для іпотекодержателя в реалізації позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, позивач у судах першої й апеляційної інстанцій не обґрунтовував. Отже, позивач просив захистити його право, яке ніхто не оспорює.
       Таким чином, не встановлення районним судом дійсних правовідносин призвело до неправильного застосування норм матеріального права.
       Виходячи з викладеного заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено що позивач просив захистити його право, яке ніхто не оспорює.
       Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав про задоволення позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, в такому випадку також не підлягає задоволенню позовна вимога про виселення відповідача з квартири, що є предметом іпотеки.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
З урахуванням вищевикладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи».
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити. 
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року – скасувати.
В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь  ОСОБА_1  судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 321, 95 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                                Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                        Е.Л. Демченко                                                 
                                                                               М.О. Макаров