Ухвала
Іменем України
13 січня 2020 року
м. Київ
судова справа № 284/213/15-к
провадження № 51-3ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , підписану захисником ОСОБА_5 , на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 17 листопада 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 4 цієї статті зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу у касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Однак, касаційна скарга не відповідає наведеним вимогам процесуального закону. 
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 цього Кодексу); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 цього Кодексу). Тому касатор, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції не перевіряє правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку. 
Усупереч цим законодавчим приписам у поданій скарзі касатор, серед іншого, даючи власну оцінку доказам та заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, як на підставу їх скасування посилається на неповноту судового розгляду, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки судом касаційної інстанції. 
Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Всупереч указаному в касаційній скарзі вказано про те, що особою, яка подає касаційну скаргу є засуджений ОСОБА_4 , однак підписав касаційну скаргу захисник ОСОБА_5 . 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без рухуз установленням строку для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , підписану захисником ОСОБА_5 , залишити без руху.
Надати касатору строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів
із дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку скарга буде повернута особі, яка її подала. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                            ОСОБА_3