П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1117/19	

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м.Миколаїв
Повний текст судового рішення складений 04.07.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївського міського голови на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кристмас.» до Миколаївського міського голови про визнання протиправним та скасування розпорядження, - 

В С Т А Н О В И В:

16.04.2019р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Кристмас.» звернулося до суду з позовом до Миколаївського міського голови про визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.10.2018р. №325р «Про зупинення дії рішення Миколаївської міської ради від 19.10.2018р. №42/299 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою суб`єкту господарювання в Інгульському районі                     м. Миколаєва».
В обґрунтування  позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно скасовано рішення про надання підприємству дозволу на виготовлення технічної документації з підстав того, що вказаний проект рішення міської ради не надходив до управління комунального майна Миколаївської міської ради для ознайомлення та погодження, у зв`язку з чим управління не мало можливості надати свої пропозиції чи зауваження до даного проекту рішення. Оскільки, міська рада та її органи і установи мали повну інформацію про проект рішення №42/299, вивчали його і відповідно погодили. При цьому, на розглядаємій земельній ділянці розташоване нерухоме майно (торгівельні комплекси), що належить ТОВ «Кристмас.», та у відповідності до ст.120 Земельного кодексу України спірне розпорядження порушує право товариства на користування земельною ділянкою та законну експлуатацію нерухомого майна.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2019р. позов задоволений з підстав відсутності законних підстав прийняття спірного розпорядження.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні  позовних вимог. Апелянт посилається на те, що перевірка обґрунтованості зауважень міського голови, що стали підставою для зупинення відповідного рішення міської ради, належить до виключної компетенції самої ради.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів  вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 05.07.2017р. ТОВ «Кристмас.» звернулося до Миколаївського міського голови з заявою щодо переоформлення земельної ділянки для обслуговування муніципального ринку, орієнтованою площею 40000кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Повздовжня, 2в/7. /а.с.35/
Рішенням Миколаївської міської ради від 19.10.2018р. №42/299 надано ТОВ «Кристмас.» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 40000 кв.м., за рахунок земельної ділянки, наданої рішенням міської ради від 21.08.2012р. №19/42, з метою передачі в оренду для обслуговування муніципального торгового комплексу по вул. 8 Повздовжній, 2в/7; надано ТОВ «Кристмас.» згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 40000кв.м., за рахунок земельної ділянки, наданої рішенням міської ради від 21.08.2012р. №19/42, з метою передачі в оренду для обслуговування муніципального торгового комплексу по вул. 8 Повздовжній, 2в/7. /а.с.38/
Розпорядженням Миколаївського міського голови від 22.10.2018р. №325р, на підставі ст.ст.19, 20, ч.4 ст.42, ч.ч.4, 8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зупинено дію рішенням Миколаївської міської ради від 19.10.2018р. №42/299 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою суб`єкту господарювання в Інгульському районі м. Миколаєва» (зауваження додаються); винесено рішення Миколаївської міської ради від 19.10.2018р. №42/299 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою суб`єкту господарювання в Інгульському районі м. Миколаєва» на повторний розгляд позачергової сорок третьої сесії Миколаївської міської ради VII скликання. 
Згідно доданих зауважень зазначено, що вказаний проект рішення міської ради не надходив до управління комунального майна Миколаївської міської ради для ознайомлення та погодження, у зв`язку з чим управління не мало можливості надати своїх пропозиції чи зауваження до даного проекту рішення. 
Передача вказаної земельної ділянки в оренду ТОВ «Кристмас.» для обслуговування муніципального торгового комплексу порушуватиме право комунального власності територіальної громади м. Миколаєва на об`єкти нерухомого майна, що розміщені на даній земельній ділянці.
З огляду на вищевикладене відповідач вважав, що прийняте рішення викликає обґрунтовані зауваження та підлягає зупиненню. /а.с.12-13/
При цьому, в подальшому на засіданнях сесії Миколаївської міської ради, які відбулись 25.10.2018р. та 30.10.2018р., рішення щодо внесення до порядку денного розгляд зауважень Миколаївського міського голови відповідно до розпорядження Миколаївського міського голови від 22.10.2018р. №325р «Про зупинення дії рішення Миколаївської міської ради від 19.10.2018р. №42/299 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою суб`єкту господарювання в Інгульському районі м. Миколаєва» прийнято не було. /а.с.37/
Не погоджуючись з вищезазначеним розпорядженням про зупинення дії рішення міської ради  від 22.10.2018р. №325р позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР (надалі – Закон № 280/97-ВР), а повноваження органів місцевого самоврядування у земельних правовідносинах – Земельний кодекс України (надалі - ЗК України).
Так, відповідно до ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Згідно ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Частинами 1-3 ст.124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними  ст.122  цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених  ч.2,  3 ст.134  цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним ч.2, 3 ст.134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому  ст.123  цього Кодексу.
Водночас, згідно ч.ч.7-8 ст.55 Закону України «Про землеустрій» у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених  ст.122  ЗК України (у випадках, передбачених законом).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених  ст.122  Земельного кодексу України, у разі передачі: а) у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку; б) у користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, що перебуває в постійному користуванні підприємств, установ, організацій, на якій розташоване нерухоме майно (будівля, споруда), яке є об`єктом державно-приватного партнерства (концесії). Така технічна документація розробляється на замовлення державного партнера (концесієдавця).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Отже, саме на підставі вищезазначених правових норм, рішенням Миколаївської міської ради від 19.10.2018р. №42/299 в передбаченому законом порядку надано ТОВ «Кристмас.» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 40000кв.м., за рахунок земельної ділянки, наданої рішенням міської ради від 21.08.2012р. №19/42, з метою передачі в оренду для обслуговування муніципального торгового комплексу по вул. 8 Повздовжній, 2в/7; надано ТОВ «Кристмас.» згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 40000кв.м., за рахунок земельної ділянки, наданої рішенням міської ради від 21.08.2012р. №19/42, з метою передачі в оренду для обслуговування муніципального торгового комплексу по вул. 8 Повздовжній, 2в/7. /а.с.38/
Разом з тим, частиною 4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.
Вищезазначене кореспондується з ч.4 ст.34 Регламенту Миколаївської міської ради VII скликання, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 21.01.2016р. № 2/5, за якою рішення ради у п`ятиденний термін з моменту його прийняття може бути призупинено міським головою і винесено на повторний розгляд ради із обґрунтуванням зауважень. Міська рада зобов`язана у двотижневий термін повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження міського голови й підтвердила попереднє рішення 2/3 голосів від загального складу ради, воно набирає чинності.
Тобто, нормами чинного законодавства та Регламенту Миколаївської міської ради передбачено право міського голови на зупинення дії рішення міської ради у п`ятиденний термін з моменту його прийняття із обґрунтуванням зауважень, а також винесенням на повторний розгляд ради, що і зроблено оскаржуваним позивачем розпорядженням Миколаївського міського голови від 22.10.2018р. №325р,
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що викладені в зауваженнях до оскаржуваного розпорядження міського голови від 22.10.2018р. №325р. обставини повністю спростовуються наданими позивачем доказами.
Як вбачається із зауважень доданих до оскаржуваного розпорядженням Миколаївського міського голови від 22.10.2018р. №325р., зупинений проект рішення міської ради не надходив до управління комунального майна Миколаївської міської ради для ознайомлення та погодження, у зв`язку з чим управління не мало можливості надати своїх пропозиції чи зауваження до даного проекту рішення. 
Передача вказаної земельної ділянки в оренду ТОВ «Кристмас.» для обслуговування муніципального торгового комплексу порушуватиме право комунального власності територіальної громади м. Миколаєва на об`єкти нерухомого майна, що розміщені на даній земельній ділянці.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком зробленим Миколаївським міським головою у вищезазначених зауваженнях, виходячи з наступного. 
Так, 10.06.2012р. між комунальним підприємством «Міське ринкове господарство»                   (сторона 1) та ТОВ «Кристмас.» (сторона 2) укладено інвестиційний договір, згідно умов якого сторони договору зобов`язались здійснити спільне інвестування у будівництво з реконструкції нежитлового об`єкту для розміщення муніципального ринку по вул. 8 Повздовжній 2-В у м. Миколаєві.
Згідно розділу 2 вищезазначеного договору для досягнення мети, визначеної цим договором, сторона 1 здійснює інвестування у виді права користування об`єктом, а також правом на проведення проектування та реконструкції нежитлового об`єкту для розміщення муніципального ринку по вул. Восьма Поздовжня, 2- в у м. Миколаєві.
Вартість права користування об`єктом, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності - ПП  «Консалтингова фірма «Снейл» від 31.03.2012р., становить 279571грн.
Зазначені у договорі будівлі та споруди належать на праві комунальної власності територіальній громаді м. Миколаєва на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Миколаївської міської ради 16.11.2011р., та закріплені за стороною 1 на праві господарського відання на підставі розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 17.10.2011р. №431. Ринкова вартість цього нерухомого майна, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності – ПП «Консалтингова фірма «Снейл» від 31.03.2012 року, становить 359670грн. 
Для досягнення мети, визначеної цим договором, сторона 2 вносить інвестиції у будівництво об`єкту шляхом фінансування всього комплексу робіт з виготовлення проекту землеустрою та оформлення документів на право користування земельною ділянкою, проектування, отримання документів дозвільного характеру на будівництво (виконання будівельних робіт з реконструкції), проведення будівельних робіт на умовах визначених договором та чинним законодавством у сфері містобудівної діяльності, введення об`єкта в експлуатацію.
Створене в результаті даного інвестиційного проекту (проекту будівництва) новий об`єкт перша, друга, третя та четверта черга є власністю сторони 2, п`ята та шоста черга є власністю територіальної громади м. Миколаєва.
Право власності на частини збудованого об`єкту кожна із сторін оформляє самостійно після прийняття в експлуатацію об`єкту, в порядку встановленому законодавством у сфері містобудівної діяльності, та складання акту розподілу будівель та споруд у складі об`єкту. /а.с.14-17/
В подальшому, 06.03.2014р. між Миколаївською міською радою (суперфіціар) та                ТОВ «Кристамас.» (суперфіціарій) укладено договір про встановлення суперфіцію, згідно умов якого суперфіціар встановлює право користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцій)  та надає, а суперфіціарій приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 40000 кв.м. з кадастровим №4810136900:02:009:0003, розташовану за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, Ленінський район, вул. 8 Повздовжня, 2-в, яка є власністю територіальної громади м. Миколаєва (об`єкта нерухомого майна №229312548101) та знаходиться у постійному користуванні комунального підприємства Миколаївської міської ради «Міське ринкове господарство» для реконструкції та подальшого обслуговування нежитлових приміщень під муніципальний торговий комплекс з дотриманням цільового призначення земельної ділянки.
Згідно п.3.1. вищезазначеного договору, він укладений строком на п`ять років з моменту державної реєстрації права суперфіція. /а.с.18-25/
Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 06.03.2014р. приватним нотаріусом проведено державну реєстрацію права суперфіція, а згідно акту приймання-передачі об`єкт суперфіцію переданий  у строкове платне користування ТОВ «Кристмас.». /а.с.26-28/
Таким чином, оскільки на момент прийняття оскаржуваного розпорядженням Миколаївського міського голови від 22.10.2018р. №325р, земельна ділянка загальною площею 40000кв.м. з кадастровим №4810136900:02:009:0003, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 вул. АДРЕСА_2 Повздовжня АДРЕСА_3 2-в перебувала на праві користування у ТОВ «Кристмас.», є безпідставним висновок зауважень доданих до вищезазначеного розпорядження щодо порушення права комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва на об`єкти нерухомого майна, що розміщені на даній земельній ділянці.
Крім того, позивачем надано до суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого ТОВ «Кристмас.» належать на праві приватної власності частина муніципального торгового комплексу розташована за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, Ленінський район, вул. 8 Повздовжня, 2-в/7, тобто, на вищезазначеній земельній ділянці. /а.с.29-31/
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності розпорядженням Миколаївського міського голови від 22.10.2018р. №325р, оскільки воно прийнято суб`єктом владних повноважень без належних на те підстав, а тому підлягає скасуванню. 
Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, У рішенні від 20 жовтня 2011 року (остаточне - 20 січня 2012 року) у справі  «Рисовський проти України»  (заява № 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що приймаючи згідно з цими принципами висновки національних судів, що процедура скасування рішення 1992 року відповідала нормам чинного національного законодавства, Суд не переконаний, що вона передбачала достатні гарантії від зловживань із боку органів влади. По-перше, видається, що ця процедура дозволяє органам влади ретроспективно позбавляти особистих прав, наданих помилково, без будь-якого відшкодування добросовісним правовласникам. По-друге, видається, що вона надає органам влади можливість позбавляти таких прав за власним бажанням, у будь-який час і без залучення сторін, чиї інтереси зачіпаються. Суд зазначає, що можливість заінтересованих сторін оскаржити таке позбавлення до суду звичайно зменшує ймовірність свавільного тлумачення застосовних норм матеріального права органами влади, які стверджують, що помилилися. З іншого боку, те, що їх повноваження з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, не обмежено жодними часовими рамками, має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у ст.1 Першого протоколу (параграф 73).
Враховуючи наведене, при зупиненні дії дозволу на виготовлення позивачем технічної документації із землеустрою, не дотримано принцип належного врядування та необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи результатів нагляду.
Європейський суд у справіClawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638 вказав, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.
Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє органу місцевого самоврядування посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Як зазначив Європейський суд у справі  van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, органом місцевого самоврядування, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.
Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, органу місцевого самоврядування, який полягає в тому, що органи не можуть посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.
На органи держави та місцевого самоврядування покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява №55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини», пункт 128, та  «Беєлер проти Італії», пункт 119).
Органи влади, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Лелас проти Хорватії», пункт 74).
В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).
Таким чином, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на дискреційність повноважень щодо прийняття оскаржуваного розпорядження, оскільки його прийняття взагалі не ґрунтувалося на фактичних обставинах зазначених у ньому.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, суб`єктом вданих повноважень на надано суду жодних доказів правомірності оскаржуваного розпорядження.
За правилами    ст.316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївського міського голови залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.