П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2486/19-а 
                                                     Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Поліщук Ірина Миколаївна  
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
25 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Платаш В.О.,
позивача:  ОСОБА_1  
представника відповідача: Македонського О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року  (м. Вінниця, 17 жовтня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/000058/1 від 24.07.2019, яким визначено митну вартість транспортного засобу в розмірі 16250,00 євро, а також винесену картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401010/2019/00131 від 24.07.2019.
Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про заміну сторони у справі.
З клопотання відповідача вбачається, що на виконання постанови КМУ від 02.10.2019 р. № 858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби України" з 15.11.2019 року розпочала роботу Подільська митниця Держмитслужби. Таким чином, функції та повноваження з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи здійснюються Державною митною службою України та її територіальними органами, зокрема, в даному випадку, Подільською митницею Держмитслужби. З огляду  на це усі справи, які перебували на супроводженні Вінницької митниці ДФС передано для подальшого супроводження до Подільської митниці Держмитслужби.
Таким чином, із врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність заміни відповідача на належного - Подільськумитницю Держмитслужби. 
Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Позивач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 10.06.2019 позивачем було придбано транспортний засіб: легковий автомобіль, що був у використанні, після ДТП, марка MITSUBISHI, модель PAJERO, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2016, дата першої реєстрації 10.03.2016, двигун-дизельний, робочий об`єм циліндрів - 3200 см. куб., номер кузова НОМЕР_1 , потужність двигуна: 140 кВт., колісна формула 4x4, категорія транспортного засобу - М1, кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію - 7, тип кузова універсал, для використання на дорогах загального призначення.
Згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) №2019-290 від 10.06.2019 вартість придбаного транспортного засобу становить 10084,03 євро.
16.06.2019 вказаний транспортний засіб був ввезений на митну територію України в зоні діяльності митного поста "Краковець", пункт пропуску "Краківець-Корчова", де працівниками митниці було складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 16.06.2019 №UA 209020/2019/28889.
25.06.2019 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу, митним брокером ТОВ "ВІННИЦЯЗОВНІШТРАНС" було подано до митного поста "Краковець", пункт пропуску "Краківець-Корчова" Львівської митниці ДФС електронну митну декларацію від 25.06.2019, яка в подальшому прийнята до митного оформлення та якій присвоєно номер №UA401010/2019/034317.
Згідно митної декларації №UA401010/2019/034317 від 25.06.2019 позивачем заявлено митну вартість транспортного засобу в розмірі 330592,49 грн., що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 11078 євро, яка розрахована ним за резервним методом.
На підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу декларантом подано наступні документи:
- рахунок-фактура (інвойс) №2019-290 від 10.06.2019;
- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 16.06.2019 №UA209020/2019/28889;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.03.2016;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.06.2019;
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару - б/н від 10.04.2019;
- платіжний документ, що підтверджує перевезення товару - б/н від 24.06.2019;
- висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією (висновок експертного дослідження №4269/19-21 від 21.06.2019);
- договір про надання послуг митного брокера №240 від 11.06.2019;
- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0.1380924953.1 від 14.06.2019;
- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0.1392341477.1 від 25.06.2019;
- сертифікат відповідності колісного транспортного засобу - №UA.009.118276-19 від 18.06.2019;
Разом із тим, 23.07.2019 відповідач повідомив позивача про те, що в ході здійснення митного контролю встановлено, що надані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Також зазначено, що в наданій довідці про вартість перевезення вантажу відсутні відомості про транспортну накладну, інші товаросупровідні документи. Таким чином, неможливо однозначно встановити належність зазначеної довідки до заявленої зовнішньоекономічної операції.
З огляду на викладене, відповідач запропонував позивачу надати документи, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У відповідь на дане повідомлення декларант повідомив відповідача про неможливість надання інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Як наслідок, після опрацювання поданої митної декларації та документів Вінницькою митницею ДФС прийняте рішення про коригування митної вартості товарів за №UA401000/2019/000058/1 від 24.07.2019, яким визначено митну вартість транспортного засобу в розмірі 16250,00 євро. Джерелом числового значення митної вартості товару стала наявна цінова інформація, отримана із зовнішніх джерел.
При цьому, як слідує зі змісту даного рішення, сумніви у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товарів зумовлені наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах, а саме: до митного оформлення подані документи, які жодним чином не підтверджують право власності на транспортний засіб, або набуття такого права компанією, що здійснювала продаж відповідного транспортного засобу в адресу позивача; в наданій позивачем довідці від 24.06.2019 щодо підтвердження вартості перевезення товару відсутні конкретні числові значення витрат на транспортування та витрат на страхування.
Крім того, відповідачем також була винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401010/2019/00131 від 24.07.2019.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, ст. 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).
У відповідності до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
В силу ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.
Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.
Як встановлено з матеріалів справи, під час подання митної декларації митним брокером ТОВ "ВІННИЦЯЗОВНІШТРАНС" були подані документи на підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №2019-290 від 10.06.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 16.06.2019 №UA209020/2019/28889; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.03.2016; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.06.2019; платіжний документ, що підтверджує вартість товару -б/н від 10.04.2019; платіжний документ, що підтверджує перевезення товару - б/н від 24.06.2019; висновок експертного дослідження №4269/19-21 від 21.06.2019; договір про надання послуг митного брокера №240 від 11.06.2019; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0.1380924953.1 від 14.06.2019; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0.1392341477.1 від 25.06.2019; сертифікат відповідності колісного транспортного засобу - №UA.009.118276-19 від 18.06.2019.
Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).
Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Тобто, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.
З оскарженого рішення про коригування митної вартості вбачається, що сумніви у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товарів зумовлені наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах, зокрема відсутністю конкретних числових значень витрат на транспортування та витрат на страхування, а також відсутністю документів, які б підтверджували право власності на транспортний засіб, або набуття такого права компанією, що здійснювала продаж відповідного транспортного засобу в адресу позивача.
Разом з ним, такі висновки митного органу є необґрунтованими, адже понесені позивачем витрати на транспортування та страхування транспортного засобу підтверджуються наявними в матеріалах справи довідкою від 24.06.2019 та копією страхової картки.
Також, є необґрунтованими посилання відповідача на ту обставину, що продаж транспортного засобу здійснила компанія JOKRY GmbH, 40667 Meerbusch, Niederdonkerstr, 53, тоді як відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10.03.2016 №ЕР751785 власником придбаного позивачем транспортного засобу є компанія PBL LAUSITZER GTSELLSCH. F. BODENW.U.LANDSCH.GMBH, адже дані обставини жодним чином не можуть спростовувати заявлену позивачем митну вартість транспортного засобу.
Водночас, посилання на наведені обставини, можуть мати місце лише у випадку, якщо митний орган ставить під сумнів реальність операцій щодо його придбання, однак, дане питання не входить до предмету дослідження в межах даної справи.
Крім того, слід зазначити, що заявлена позивачем митна вартість визначена ним за резервним методом у відповідності до висновку експертного дослідження від 21.06.2019 №4269/19-21.
В силу вимог ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
- обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
- вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
- обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
- інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.
Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до п. 2.1 яких в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної.
Поряд з цим, з оскарженого рішення про коригування митної вартості не вбачається, що застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості придбаного позивачем транспортного засобу здійснювалось із врахуванням індивідуальних ознак товару, в тому числі пошкоджень автомобілю внаслідок ДТП, що зафіксовано у висновку експертного дослідження від 21.06.2019 №4269/19-21.
В свою чергу, посилання відповідача на те, що митна вартість транспортного засобу була самостійно визначена позивачем за резервним методом, а не за ціною договору є безпідставними, адже митна вартість визначена позивачем на підставі висновку експертного дослідження від 21.06.2019 №4269/19-21 є вищою, ніж у інвойсі, що виключає заниження позивачем митної вартості придбаного товару.
Що стосується питання щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 132, 134, 139 КАС України та з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16, дослідивши надані докази понесення таких витрат, правомірно прийняв рішення про їх стягнення з відповідача.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  28 лютого 2020 року.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.