Постанова
Іменем України
 
24 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/21402/17
провадження № 61-12959св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу                 ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року у складі колегії суддів: Савченка С. І., Верланова С. М., Мережко М. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2017 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником квартири             АДРЕСА_1 , яку придбав у відповідача за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 01 грудня             2016 року. За умовами вказаного договору сторони домовилися, що зняття відповідача з реєстраційного обліку та передача ним ключів від квартири буде здійснено до 08 грудня 2016 року. Вказував, що відповідач вчинив дії по зняттю з реєстраційного обліку, проте ключі від квартири в обумовлений строк не передав, продовжує проживати у ній, чим порушує права позивача як власника спірного нерухомого майна.
З огляду на викладене,  ОСОБА_1  просив суд усунути перешкоди у здійсненні ним права власності шляхом виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2018 року у задоволенні позову  ОСОБА_1  відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав позовні вимоги ОСОБА_1 недоведеними, порушення прав позивача не встановив.
Постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2018 року скасоване, ухвалено нове рішення про задоволення позову.
Усунено перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на квартиру   АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 із квартири  АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач є власником спірної квартири, проте не може реалізувати своїх прав власника щодо користування квартирою, оскільки відповідач чинить позивачу перешкоди, не допускаючи його до квартири. ОСОБА_2 проживає у спірній квартирі без законних підстав, всупереч умовам договору та волевиявленню нового власника. Вказане свідчить про порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача як власника нерухомого майна.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції повинен був зупинити провадження у цій справі до вирішення Дарницьким районним судом міста Києва справи № 753/11170/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , оскільки рішення в справі № 753/11170/19 безпосередньо впливає на вирішення цієї справи.
Крім того, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 червня 2019 року про забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії, направлені на виселення ОСОБА_2 із спірної квартири. 
На думку заявника, суд апеляційної інстанції протиправно долучив до матеріалів справи додаткові докази, оскільки позивач не вказав поважних причин неподання цих доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У серпні 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшов відзив на касаційну скаргу. У відзиві представник позивача зазначає, що касаційна скарга ОСОБА_2 є необгрунтованою та безпідставною, а рішення суду апеляційної інстанції таким, що не підлягає скасуванню.
Представник позивача зазначив про відсутність підстав для зупинення апеляційним судом провадження у справі до вирішення справи                              № 753/11170/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири.
Доводи особи, яка подала відповідь на відзив на касаційну скаргу
У вересні 2019 року заявник надав до суду відповідь на відзив на касаційну скаргу, в якій викладено доводи, аналогічні тим, які зазначено у касаційній скарзі ОСОБА_2 . 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано справу № 753/21402/17 з Дарницького районного суду міста Києва. Крім того, вказаною ухвалою зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яку придбав у відповідача ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами 01 грудня 2016 року.
Після придбання квартири ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрував право власності на квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Згідно з пунктом 8 договору купівлі-продажу, укладеного 01 грудня 2016 року, сторони домовилися, що зняття відповідача з реєстраційного обліку та передача ключів відбудеться 08 грудня 2016 року.
На виконання умов договору за ініціативою відповідача його знято з реєстраційного обліку у спірній квартирі, де жодна особа зареєстрованою не значиться, що підтверджується довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу».
ОСОБА_2 проживає у спірній квартирі, ключі від квартири позивачу не передав, проти користування позивачем жилою площею у квартирі заперечує.
03 червня 2019 року відповідач подав до Дарницького районного суду міста Києва позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним укладеного між сторонами договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Провадження у вказаній справі відкрите ухвалою судді від 07 червня 2019 року. Крім того, ухвалою цього ж суду від 07 червня 2019 року забезпечено позов ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на спірну квартиру та забороною ОСОБА_1 вчиняти дії, направлені на виселення ОСОБА_2 із спірної квартири.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з частиною першою, шостою 319 ЦК України власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 
Встановивши, що позивач є власником спірної квартири, але не може реалізувати своїх прав власника щодо користування квартирою через те, що відповідач чинить позивачу перешкоди та проживає у квартирі без законних підстав всупереч умовам договору та волевиявленню нового власника, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи заявника про те, що 07 червня 2019 року Дарницьким районним судом міста Києва відкрите провадження у справі № 753/11170/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним, укладеного між ними, договору купівлі-продажу спірної квартири, що на його думку, унеможливлює розгляд цієї справи, є необґрунтованими. 
Відкриття провадження у справі № 753/11170/19, не є перешкодою для вирішення цього спору, оскільки підстави для зупинення провадження в цій справі до вирішення справи № 753/11170/19 за позовом відповідача відсутні.
Відповідно до положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За змістом указаної норми підставою зупинення провадження у справі є виключно об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість встановлення судом обставин справи, та їх оцінку і формування судом правових висновків щодо вирішення спору, без вирішення іншої справи.
Апеляційний суд обґрунтовано вважав, що в справі, яка розглядається, зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (усунення перешкод у здійсненні ним права власності шляхом виселення відповідача зі спірної квартири), а відтак підстави для зупинення провадження відсутні.
Щодо посилань заявника на наявність ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 07 червня 2019 року про забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на спірну квартиру та забороною          ОСОБА_1 вчиняти дії, направлені на виселення ОСОБА_2 із спірної квартири, то вказана ухвала жодним чином не перешкоджає вирішенню спору у цій справі.
Твердження заявника про надання позивачем до суду апеляційної інстанції доказів щодо його звернення до поліції та прокуратури у зв`язку із перешкоджанням відповідачем у користуванні спірною квартирою з порушенням процесуальних строків, встановлених законом є обґрунтованими, про що зазначено апеляційним судом.
Однак вказані обставини не мають правового значення для вирішення спору, оскільки ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив факт свого проживання у спірній квартирі, факт невизнання ним прав відповідача на квартиру та відмови у допуску останнього до квартири, надавши до суду апеляційної інстанції відповідні докази, в тому числі пов`язані із зверненням до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним та вжиття судом забезпечувальних заходів за його заявою щодо неможливості вчинення позивачем дій, спрямованих на його виселення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскаржене судове рішення апеляційного суду ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги є необґрунтованими.З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 30 липня 2019 року було зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку, що підстави для її скасування відсутні, тому виконання оскарженої постанови належить поновити.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржене судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року залишити без змін.
Поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                           М. М. Русинчук
 
          Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       В. І. Журавель