СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2020 р.                                                                   Справа № 905/1704/18  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Ільїн О.В. , суддя  Россолов В.В. 
при секретарі судового засідання Беккер Т.М.
за участю представників:
апелянта - Ботман В.О. (посвідчення №119 від 18.12.2002, ордер ДН №078083 від 03.02.2020);
позивача - не з`явився;
відповідача - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мубаракшиної Вікторії Олександрівни (вх.№57Д/1-43) на рішення Господарського суду Донецької області від 21.01.2019 (повний текст складено 21.01.2019) у справі №905/1704/18 
за позовом Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області,
до Фізичної особи-підприємця Дуднік Світлани Анатоліївни, м. Маріуполь Донецької області,
про повернення до земель запасу територіальної громади м.Маріуполя земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року Маріупольська міська рада звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до гр. ОСОБА_3. про повернення до земель запасу територіальної громади м. Маріуполя земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови, площею 0,0056 га, кадастровий номер 1412336600:01:005:0348, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та надана в оренду з метою та цільовим призначенням для обслуговування будівель торгівлі (функціонування торгівельного павільйону), шляхом демонтажу торгівельного павільйону. 
Позовні вимоги обґрунтовані закінченням 18.06.2018 строку дії договору оренди земельної ділянки від 05.07.2013, укладеного з відповідачем, у зв`язку з чим земельна ділянка має бути повернута позивачеві, а торгівельний павільйон - демонтований.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/1704/18 (суддя Чернова О.В.) позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано відповідача протягом 10-ти календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили повернути за актом приймання-передачі до земель запасу територіальної громади м. Маріуполя земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, площею 0,0056 га, яка надана з метою та цільовим призначенням для обслуговування будівель торгівлі (функціонування торгівельного павільйону) за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу торгівельного павільйону.
На примусове виконання зазначеного рішення Господарським судом Донецької області видано відповідні накази від 12.02.2019 у справі №905/1704/18.
ФОП Мубаракшина Вікторія Олександрівна, яку господарським судом Донецької області до участі у справі № 905/1704/18 не було залучено, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/1704/18 в порядку ч. 1 ст. 254 та п. 1 ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України. Просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення, яке порушує права та законні інтереси апелянта, оскільки на час прийняття зазначеного рішення Мубаракшина В.О. на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11.09.2018 № 3115 вже була власником нерухомого майна - торгівельного павільйону, розташованого на земельній ділянці, наданій в оренду гр. ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 05.07.2013, яка є предметом спору у справі № 905/1704/18, а саме: на земельній ділянці площею 0,0056 га, кадастровий номер 1412336600:01:005:0348 за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 у справі №905/1704/18 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Мубаракшиної В.О. на рішення господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/1704/18 закрито.
ФОП Мубаракшина Вікторія Олександрівна подала касаційну скаргу на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 у справі №905/1704/18.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.12.2019 касаційну скаргу ФОП Мубаракшиної Вікторії Олександрівни задоволено. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 у справі №905/1704/18 скасовано. Справу №905/1704/18 направлено до Східного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
Постанова мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно не з`ясував тих істотних обставин, чи вирішив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення від 21.01.2019, питання про права скаржника як власника торгівельного павільйону, розміщеного на спірній земельній ділянці, та чи можливе її повернення Орендодавцю без демонтажу цього павільйону.
Згідно витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 03.01.2020, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2020 прийнято справу №905/1704/18 до провадження та призначити її до розгляду на "04" лютого 2020 р. о 12:00 годині. Встановлено строк позивачу та відповідачу для подання відзивів на апеляційну скаргу (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.
24.01.2020 від позивача надійшло клопотання (вх.№692) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №264/66/19 за позовом Маріупольської міської ради до Мубаракшиної В.О. , ОСОБА_5. , третя особа приватний нотаріус Чекіда О.А. про визнання недійсним договору від 11.09.2018 купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгівельного павільйону) по АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. і зареєстрованого за № 3115 від 11.09.2018, а також скасування державної реєстрації вказаного договору купівлі-продажу.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2020, у зв`язку з відпусткою судді Хачатрян В.С., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В.
В судовому засіданні 04.02.2020 представник апелянта - ФОП Мубаракшиної В.О. підтримав апеляційну скаргу та подав додаткові письмові пояснення по справі (вх.№1084 від 04.02.2020). представник апелянта також заперечував проти на клопотання позивача про зупинення провадження у справі.
Представники позивача - Маріупольської міської ради та відповідача - ОСОБА_3. відзивів на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання своїх представників не направили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 264/66/19, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання.
Предметом спору по справі № 264/66/19 є визнання недійсним укладеного між Мубаракшиною В.О. та ОСОБА_5 договору від 11.09.2018 купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгівельного павільйону) по АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. і зареєстрованого за №3115 від 11.09.2018, а також скасування державної реєстрації вказаного договору купівлі-продажу.
Натомість, у справі №905/1704/18 спір виник у зв`язку з закінченням 18.06.2018 строку дії укладеного між Маріупольською міською радою та гр. ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки від 05.07.2013 на земельну ділянку кадастровий номер 1412336600:01:005:0348, площею 0,0056 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у Кальміуському районі.
На час укладання Мубаракшиною В.О. (апелянтом) договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11.09.2018 №3115 договір оренди земельної ділянки від 05.07.2013, який є предметом розгляду по справи №905/1704/18, вже припинив свою дію.
Зазначені обставини свідчать про те, що розгляд справи №264/66/19 не перешкоджає розгляду справи №905/1704/18, тому клопотання позивача - Маріупольської міської ради про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 264/66/19 задоволенню не підлягає.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноваженого представника апелянта, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи 05.07.2013 між Маріупольською міською радою (далі - Орендодавець) та гр. ОСОБА_3 (далі - Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого Орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 №6/28-3267 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходяться: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 1412336600:01:005:0348). В оренду передається земельна ділянка площею: 0,0056 га (п. 2.1. Договору).
Згідно з п. 3.1. Договір укладено на 5 (п`ять) років (з 18.06.2013 по 18.06.2018). Після закінчення строку договору Орендар має переважне права поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає (п.3.2.).
Відповідно до п.4.3. Договору, орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік).
Згідно з п.5.1. земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: для обслуговування будівель торгівлі (функціонування торгівельного павільйону). 
За приписами п. 6.4. Договору передача земельної ділянки Орендарю здійснюється протягом 5 (п`яти) днів після державної реєстрації цього договору згідно з актом приймання - передачі об`єкту оренди.
Після припинення дії договору, Орендар повертає земельну ділянку Орендодавцеві у стан не гіршому порівняно з тим, у якому  він одержав її в оренду. 
Пунктом 11.3.1. Договору встановлено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно п.13.2 Договору, цей договір набуває чинності відповідно до ст.3, 4, 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" після його підписання сторонами та державної реєстрації.
На виконання зазначеного пункту, договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" 09.07.2013, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №6479062 від 19.03.2013. (а.с. 19).
Відповідно до акта приймання-передачі орендареві передано відповідну земельну ділянку.
18.07.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №26.4.-36726-02, в якому позивач повідомив відповідача про сплив терміну дії договору 18.06.2018, а також повідомив про відсутність наміру поновлювати дію договору на той самий строк і на тих самих умовах, які ним передбачені. 
Зазначений лист отриманий відповідачем 21.08.2018, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту "Укрпошти" (а.с. 23). 
Посилаючись на припинення 18.06.2018 дії договору оренди земельної ділянки від 05.07.2013 що є підставою для повернення земельної ділянки та демонтажу торгівельного павільйону.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів до господарського суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, з огляду на припинення договору оренди та у зв`язку з відмовою Орендодавця від його пролонгації та невиконання Орендарем обов`язку з повернення орендованої земельної ділянки після закінчення строку дії цього договору..
ФОП Мубаракшина Вікторія Олександрівна, яку не було залучено до участі у справі, звернулась з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої посилається на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення, яке порушує права та законні інтереси апелянта, оскільки на час прийняття зазначеного рішення Мубаракшина В.О. на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11.09.2018 №3115 вже була власником нерухомого майна - торгівельного павільйону, розташованого на земельній ділянці, наданій в оренду гр. ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 05.07.2013, яка є предметом спору у справі № 905/1704/18, а саме: на земельній ділянці площею 0,0056 га, кадастровий номер 1412336600:01:005:0348 за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Отже після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
Відповідний правовий висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 10.05.2018 зі справи №910/22354/15, від 19.06.2018 зі справи №910/18705/17, від 11.07.2018 зі справи №911/2635/17, від 04.10.2018 у справі №5017/461/2012, від 29.11.2018 у справі №918/115/16, від 04.12.2018 у справі №906/1764/15, від 06.12.2018 у справі №910/22354/15, від 11.12.2018 №916/2878/14, від 15.01.2019 у справі №7/74 і колегія суддів не вбачає правових підстав відступати від нього.
В апеляційній скарзі ФОП Мубаракшина В.О. зазначає про порушення її прав та законних інтересів рішенням Господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/1704/18, з посиланням на те, що на час прийняття зазначеного рішення Мубаракшина В.О. на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11.09.2018 № 3115 вже була власником нерухомого майна - торгівельного павільйону, розташованого на земельній ділянці площею 0,0056 га, кадастровий номер 1412336600:01:005:0348 за адресою: АДРЕСА_1 , наданій в оренду гр. ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 05.07.2013, яка є предметом спору у справі №905/1704/18.
Предметом розгляду даної справи є про повернення з оренди до земель запасу територіальної громади м. Маріуполя земельної ділянки, шляхом демонтажу торгівельного павільйону.
З матеріалів справи вбачається, що торгівельний павільйон, який позивач просить демонтувати, є нерухомим майном, а не тимчасовою спорудою. 
Колегією суддів встановлено, що на момент прийняття судом першої інстанції рішення Мубаракшина В.О. на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2018 вже була власником нерухомого майна - торгівельного павільйону, розташованого на спірній земельній ділянці, орендованій гр. ОСОБА_3 . 
Відтак, оскільки оскаржуваним рішенням зобов`язано ОСОБА_3 , як орендаря земельної ділянки, демонтувати саме належне Мубаракшиній В.О. нерухоме майно, таке судове рішення безпосередньо на права апелянта, як власника цього майна.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в рішенні, та вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі.
За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України, Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Згідно зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу України Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. 
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Отже, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням ст. 4 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.
Відповідно до ч.2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
В матеріалах справи наявне рішення Маріупольської міської ради №6/28-3267 від 18.06.2013 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пр.Металургів, 156 в Іллічівськом районі міста громадянці Дуднік" (т.1 а.с. 20), яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та надання із земель житлової та громадської забудови в оренду строком на 5 років земельну ділянку (кадастровий номер 1412336600:01:0050348) площею 0,0056 га з розміром орендної плати на рівні 5% від нормативно грошової оцінки для обслуговування будівель торгівлі (функціонування торгівельного павільйону) без права здійснення містобудівної діяльності до затвердження плану зонування у встановленому законом порядку по о пр.Металургів, 156 в Іллічівськом районі міста громадянці ОСОБА_3
Зі спірного договору оренди земельної ділянки від 05.07.2013 вбачається, що він укладений між  Маріупольською міською радою та громадянкою ОСОБА_3 . (т.1 а.с. 10).
Таким чином спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_3 в оренду як фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю.
Також, судовою колегією встановлено, що Маріупольською міською радою в своїй позовній заяві відповідачем вказано «ОСОБА_3», без посилання на те, що вона є фізичною особою-підприємцем. В прохальній частині позивач просить зобов`язати ОСОБА_3 повернути спірну земельну ділянку також вказавши її фізичною особою без статусу підприємця.
Крім того, позивачем взагалі не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем. Матеріали справи таких відомостей не містять.
За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що спірні правовідносини виникли між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3, як фізичною особою.
Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Згідно з ч.2 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
У зв`язку з цим, суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи підлягає вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом першої інстанції порушені норми процесуального права, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, ухвалене ним рішення не може вважатися обґрунтованим, у зв`язку з чим колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Мубаракшиної Вікторії Олександрівни, скасування рішення та закриття провадження у справі. 
Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Керуючись статтями 231, 269, п.4, ч.1 ст.275, 278, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мубаракшиної Вікторії Олександрівни задовольнити частково.
Рішення господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/1704/18 скасувати.
Провадження у справі закрити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 10.02.2020.

Головуючий суддя                                                                    П.В. Тихий

Суддя                                                                                           О.В. Ільїн  

Суддя                                                                                           В.В. Россолов