ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року 
м. Київ
Справа №  910/2814/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я. 
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін до суду не з`явились про дату, час та місце судового засідання всі  учасники справи повідомлені належним чином
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 06.11.2019
та на ухвалу Господарського суду міста Києва
від 12.06.2019
у справі № 910/2814/18
за заявою Фізичної особи-підприємця Петрова Ігоря Геннадійовича
про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:
1. Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство  ФОП Петрова І.Г., оскільки останній має заборгованість у сумі 5 395    921 грн.

2. 22.03.2018 ухвалою Господарського суду міста Києва, зокрема, заяву  ФОП Петрова І.Г. про порушення справи про банкрутство прийнято до розгляду.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 910/2814/18: 
- затверджено звіт ліквідатора;
- затверджено ліквідаційний баланс банкрута;
- зобов`язано ГУ ДФС у м. Києві зняти банкрута - ФОП Петрова І.Г. з податкового обліку;
- припинено підприємницьку діяльність банкрута - ФОП Петрова І.Г. ;
- зобов`язано Деснянську районну у м. Києві державну адміністрацію провести державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності - ФОП Петрова І.Г. та внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності  ФОП Петрова І.Г. не пізніше наступного робочого дня з дати надходження ухвали;
- встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню;
- провадження у справі № 910/2814/18 закрито;
- дію мораторію припинено.

4. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДФС у м. Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою. 

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у даній справі апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

6.  29.11.2019 Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 910/2814/18, підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 910/2814/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді -           Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Огородніка К.М., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 09.12.2019.

8. Ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019 касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 910/2814/18 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги до 28.12.2019 шляхом надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 910/2814/18.

9. 27.12.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надійшов лист про усунення недоліків касаційної скарги, до якого долучено документ (платіжне доручення № 6706 від 16.12.2019), що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 910/2814/18.

10. Ухвалою Верховного Суду від 15.01.2020, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі № 910/2814/18 за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019. Призначено розгляд касаційної скарги на 11.02.2020 о 10:30 год.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

11. Не погоджуючись з прийнятою постановою, ГУ ДФС у м. Києві подано касаційну скаргу, в якій останнє просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадію ліквідаційної процедури.

12. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

12.1 Суди попередніх інстанцій не дослідили, що ліквідатором належним чином не було вжито всіх заходів з пошуку майна боржника, що призвело до незадоволення вимог кредиторів та складання ліквідаційного балансу з недостовірними відомостями.

12.2 За період з 01.01.2016 до 31.12.2017 Петров І.Г. отримав дохід у сумі 2 130 190, 64 грн., а за період з 01.01.2019 до 31.03.2019 у розмірі 1 157 830 грн., проте судами не взято вказану обставину до уваги.

12.3 Ні звіт ліквідатора ані ліквідаційний баланс не містять інформації щодо вжиття заходів з пошуку активів боржника, що можуть належати йому на праві спільної сумісної власності подружжя.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

13. Представником ФОП Петрова І.Г. подано відзив на касаційну скаргу в якому остання просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Розгляд клопотань Верховним Судом

14. У відзиві ФОП Петрова І.Г. викладено клопотання про розгляд справи за відсутності боржника та його представника.

15. Колегія суддів дійшла висновку про задоволення вказаного клопотання, оскільки ухвалою Верховного Суду від 15.01.2020 про відкриття касаційного провадження у справі № 910/2814/18 за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019, явка представників в судове засідання 11.02.2020 не визнавалася обов`язковою.

Позиція Верховного Суду

16. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

17. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

18. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

19. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

19.1 З метою виявлення майна чи інших активів банкрута ліквідатором були направлені запити до компетентних органів, зокрема до Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві, Державної інспекції сільського господарства України, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Київського бюро технічної інвентаризації, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Головного управління статистики м. Києва, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Державної авіаційної служби України, Київської міської    митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Держпраці у Київській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві,    філії "Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг" Державного підприємства "Український інститут промислової власності", Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

19.2 З одержаних ліквідатором відповідей від вказаних органів вбачається, що у банкрута відсутні майнові активи, які належать йому на праві власності або повного господарського відання та які можуть бути включенні до ліквідаційної маси.

19.3 Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна у ФОП Петрова І.Г . відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно, як і відсутні залишки грошових коштів на рахунках банкрута.

19.4 В ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором було виявлено частку боржника у статутному капіталі ПП "Передові Інтернет Рішення", ТОВ "Софтворд", ТОВ "МП Системи", а також дебіторську заборгованість фізичної особи - підприємця Братищенко Ю.О. в розмірі 100  000 грн. 

19.5 Виявлені майнові активи були реалізовані на аукціоні з продажу майна банкрута внаслідок чого сформовано ліквідаційну масу в сумі 101 211 грн., яка була скерована на погашення витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, часткову оплату грошової винагороди арбітражному керуючому, а також часткове погашення кредиторських вимог другої черги в розмірі 15 051 грн. 

19.6 У зв`язку з недостатністю майнових активів боржника, непогашеними залишились кредиторські вимоги: товариства з обмеженою відповідальністю "Фрінет" на загальну суму 831    845, 97    грн. та ГУ ДФС у м. Києві на загальну суму 6 254  915, 76 грн.

19.7 18.04.2019 відбулось засідання комітету кредиторів ФОП Петрова І.Г. на якому одноголосно було прийнято рішення затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, що підтверджується протоколом засідання комітету кредиторів ФОП Петрова І.Г. б/н від 18.04.2019.

19.8 Представник апелянта був присутній на зборах кредиторів ФОП Петрова І.Г. 18.04.2019 та був ознайомлений зі змістом звіту ліквідатора та ліквідаційним балансом банкрута і не оскаржував дій або бездіяльності ліквідатора щодо невиявлення активів банкрута, крім того, у судовому засіданні 12.06.2019 представник ГУ ДФС у м. Києві не заперечував проти затвердження судом ліквідаційного балансу.

19.9 З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 800002656 від 15.11.2007 (копія наявна в матеріалах справи) боржником та закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" укладено іпотечний договір № 800002656-И, посвідчений 15.11.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 8812 (далі - Договір іпотеки), за умовами якого було передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 
19.10  23.02.2019 державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Тарасенко І.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45670632, відповідно до якого акціонерне товариство "Альфа-Банк" на підставі Договору іпотеки набув права власності на квартиру, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 

19.11 АТ "Альфа-Банк" подало до органів ДФС інформацію про те, що воно простило боржнику 1 157 830 грн. у вигляді різниці між сумою боргу боржника та вартістю квартири на момент набуття банком права власності на неї, проте, як вірно зазначив представник боржника у відзиві на апеляційну скаргу, за рахунок вказаних доходів неможливо задовольнити вимоги кредиторів. 

19.12 Разом з тим, як зазначив представник боржника, боржник не отримував заробітну плату, а тому, кошти, що були отримані боржником за період з 01.01.2016 до 31.12.2017 він витрачав на проживання та лікування дружини ОСОБА_2 , яка хворіла на хронічну ішемічну хворобу серця від якої померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .     

19.13 Крім того, боржник не знав про наявність у нього заборгованості з податків, зборів та платежів, оскільки про відсутність вказаної заборгованості його було повідомлено податковою інспекцією, що підтверджується Довідкою про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 01.03.2016. 

20. Слід зазначити, що ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи. Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, зокрема, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх в ліквідаційну масу, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з`ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута. Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу.

21.  Також, слід зауважити, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі). Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №    927/1191/14, від 08.05.2018 у справі №    904/5948/16.

22.  Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що в ході здійснення ліквідаційної процедури, з метою встановлення майнового стану боржника, ліквідатором були направлені відповідні запити в органи реєстрації рухомого та нерухомого майна, на які отримано відповіді, з яких вбачається відсутність у банкрута будь-якого майна. Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що звіт та ліквідаційний баланс банкрута, погоджувались і були затверджені комітетом кредиторів банкрута. З огляду на встановлені обставини, суди дійшли вірних висновків про те, що ліквідатором вчинено всі належні дії по виявленню активів та пасивів боржника.

23. Суд касаційної інстанції зазначає, що принцип безсумнівної    повноти дій ліквідатора полягає також в тому, що кредитор повинен обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор    і    як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси. 

24.  При цьому, стверджуючи про не здійснення ліквідатором реальних заходів щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, скаржник в касаційній скарзі не наводить ні які саме активи, що належали боржнику на праві спільної сумісної власності подружжя мав повернути ліквідатор, ні які саме заходи не були ним здійснені. 

25. З огляду на викладене, доводи скаржника (пункт 12.1, 12.2, 12.3 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими.

26. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

27. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 

28. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

29. Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон) зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

30. Вказаний Закон набрав чинності 08.02.2020.

31. Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

32. Касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 910/2814/18 подана 29.11.2019.

33. З огляду на викладене, в даному випадку при розгляді вказаної касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягають застосуванню норми Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній до 08.02.2020 (далі - ГПК України), а не в редакції Закону 15.01.2020 № 460-IX.

34. Відповідно статті 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

35. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

36. Оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

37. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

38. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних постанови та ухвали були дотримані.   

39. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 910/2814/18 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 910/2814/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             В. В. Білоус

Судді                                                                                                       К. М. Огороднік                                                  
   
                                                                                                                В. Я. Погребняк