ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року                                                                      Справа № 5004/407/12 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Савченко Г.І. ,  суддя Миханюк М.В. 

секретар судового засідання   Кужель Є.М.
за участю представників сторін:
апелянта - не з`явився;
боржника - Запорожець І.А.;
розпорядник майна - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 11 листопада 2019 року (повний текст складено 15.11.2019) у справі №5004/407/12 (суддя Дем`як В.М.)
за заявою Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд"
про банкрутство (про заміну кредитора у справі його правонаступником)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11 листопада 2019 року у справі №5004/407/12 за заявою Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" про банкрутство відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про заміну кредитора (повторна) - Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" його правонаступником Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" по справі №5004/407/12.
Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ПАТ "Дельта Банк" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву ПАТ "Дельта Банк" про заміну кредитора задоволити повністю.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.
ТОВ "Ковельрембуд" у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
В судове засідання представники апелянта, кредиторів та розпорядник майна не з`явились. При цьому, від представника апелянта 14.02.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.
Розглянувши в судовому засіданні клопотання представника АТ "Дельта Банк" про відкладення розгляду справи, судова колегія зазначає наступне.
Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів, враховуючи ст.273 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у справах про банкрутство, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника АТ "Дельта Банк" про відкладення розгляду справи.
Безпосередньо в судовому засіданні представник ТОВ "Ковельрембуд" підтримав вимоги та доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника боржника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Господарського суду Волинської області знаходиться справа №5004/407/12 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд", порушена в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013).
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.02.2013, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2013, затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Ковельрембуд", в тому числі визнано кредиторські вимоги публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" до боржника на суму 20 803 714,55 грн першої черги, 1 113 грн першої черги, 2 637 138,07 грн шостої черги та публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 17 581 340,02 грн четвертої черги, 1 113 грн першої черги.
Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2013 у справі №5004/407/12 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2013 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.02.2013 щодо розгляду грошових вимог, зокрема, ПАТ "Кредитпромбанк" скасовано з направленням справи в цій частині на новий розгляд до господарського суду Волинської області.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.08.2013 у справі №5004/407/12, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.09.2013 та постановою Вищого господарського суду від 31.10.2013, визнано та включено до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Ковельрембуд" кредиторські вимоги ПАТ  "Кредитпромбанк" на суму 15 706 763, 57 грн першої черги, 1 113 грн. першої черги, 5 096 950, 98 грн четвертої черги, 734 253, 31 грн шостої черги.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 12.09.2016 у справі №5004/407/12, за результатом перегляд пункту 1 ухвали від 05.08.2013 про затвердження реєстру вимог кредиторів за нововиявленими обставинами визнано та включено до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги ПАТ "Кредитпромбанк" на суму 11  485  580,  58  грн першої черги, 1 113 грн першої черги, 9 318 133, 97 грн четвертої черги, 734 253, 31 грн шостої черги.
У листопаді 2013 року ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду з заявою про заміну кредитора публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" його правонаступником - публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" в частині грошових вимог на суму 11 025 649,85 грн першої черги (забезпечені заставою), 1 113 грн першої черги, 9 318 133,97 грн четвертої черги, 438 483,99 грн шостої черги (з урахуванням заяв про уточнення).
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.02.2014, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.03.2014, вказану заяву задоволено частково. Замінено кредитора боржника ПАТ  "Кредитпромбанк" на ПАТ "Дельта Банк"  в межах зобов`язань, що виникли згідно з кредитним договором №08/01/07КЛТ від 04.01.2007 та кредитним договором №08/05/08-КЛТ від 23.04.2008. В задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" щодо решти вимог відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2014 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.03.2014 та ухвалу господарського суду Волинської області від 10.02.2014 скасовано з направленням справи № 5004/407/12 на новий розгляд до господарського суду Волинської області (в оскаржуваній частині). Суд касаційної інстанції вказав на необхідність здійснення правонаступництва кредиторських вимог в грошовому еквіваленті з відображенням відповідної суми вимог в реєстрі вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 12 вересня 2016 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" про перегляд пункту 1 ухвали господарського суду Волинської області від 05 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами у справі №5004/407/12 за заявою управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" про банкрутство задоволено. Пункт 1 ухвали господарського суду Волинської області від 05 серпня 2013 року у справі №5004/407/12 про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" на суму 15 706 763 грн 57 коп. першої черги, 1 113 грн першої черги, 5 096 950 грн 98 коп. четвертої черги, 734 253 грн 31 коп. шостої черги, скасовано. Визнано та включено до реєстру вимог кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" на суму 11 485 580 грн 58 коп. першої черги, 1113 грн першої черги, 9 318 133 грн 97 коп. четвертої черги, 734 253 грн 31 коп. шостої черги, в т.ч. за кредитним договором №08/01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року - 11 025 649 грн 85 коп. - перша черга (забезпечені заставою), 5 096 950 грн 98 коп. - четверта черга, 371 259 грн 80 коп. - шоста черга; за кредитним договором №08/05/08-КЛТ від 23 квітня 2008 року - 4 221 182 грн 99 коп. - четверта черга, 67 224 грн 19 коп. - шоста черга; за генеральним договором на забудову №ФБ11.0202/08 від 23 квітня 2008 року - 459 930 грн 73 коп. - перша черга (забезпечені вимоги), 295 769 грн 32 коп. - шоста черга.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.12.2016 клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Дубечненський керамічний завод" задоволено, замінено кредитора ПАТ  "Райффайзен Банк Аваль" його правонаступником ТОВ "Дубечненський керамічний завод" в сумі 17  581  340, 02 грн вимог четвертої черги (пункти 1, 2 ухвали). Клопотання ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково. Замінено кредитора ПАТ  "Кредитпромбанк" його правонаступником ПАТ "Дельта банк" на суму 20  782  267, 81 грн, з яких 11 025 649, 85 грн перша черга, 9 318 133, 97 грн четверта черга, 438 483,99 грн шоста черга. У задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про правонаступництво на суму 1 113 грн судового збору відмовлено (пункти 3, 4 ухвали).
Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Дубечненський керамічний завод" залишено без задоволення (в частині заяви кредитора 2 про правонаступництво). Апеляційну скаргу боржника задоволено частково, пункти 3, 4 ухвали від 21.12.2016 скасовано, замінено кредитора боржника ПАТ "Кредитпромбанк" його правонаступником ПАТ  "Дельта Банк" на суму  9 318 133, 97 грн четверта черга, 438  483,99 грн шоста черга. У задоволенні заяви про правонаступництво в сумі 11 025 649,85 грн першої черги відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі №5004/407/12 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишено без задоволення. Касаційну скаргу з товариства з обмеженою відповідальністю "Дубечненський керамічний завод" задоволено частково. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі №5004/407/12 в частині розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про правонаступництво залишено без змін. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.12.2016 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі №  5004/407/12 в частині розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Дубечненський керамічний завод" про правонаступництво скасовано. Справу № 5004/407/12 в частині розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Дубечненський керамічний завод" про правонаступництво передано на новий розгляд до Господарського Волинської області в іншому складі суду.
Вказана постанова обгрунтована тим, що ПАТ  "Дельта Банк" стверджуючи про набуття ним прав іпотекодержателя, посилався та долучив до заяви про правонаступництво виключно договір купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, у додатках до якого відсутні відомості про передачу йому прав вимоги за укладеними між ПАТ "Кредитпромбанк" та боржником договорами іпотеки.
При цьому, судом апеляційної інстанції не встановлено наявності доказів - первинних документів, які б підтверджували набуття ПАТ "Дельта Банк" прав іпотекодержателя за договорами іпотеки, на підставі яких були визнані та включені до реєстру відповідні забезпечені грошові вимоги ПАТ "Кредитпромбанк" у справі про банкрутство ПАТ "Ковельрембуд".
Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції зазначила, що у разі наявності відповідних доказів (первинних документів) ПАТ "Дельта Банк" не позбавлений права повторного звернення до суду в межах даної справи про банкрутство із заявою про правонаступництво щодо забезпечених вимог ПАТ "Кредитпромбанк".
14 вересня 2017 року ПАТ "Дельта Банк" повторно звернулось до господарського суду з заявою №23.1/604 від 08.09.2017 про заміну кредитора у справі №5004/407/12 публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" його правонаступником публічним акціонерним товариством "Дельта Банк".
Відповідно до поданої ПАТ "Дельта Банк" заяви про заміну кредитора, вимоги первісного кредитора до боржника ґрунтуються на договорах іпотеки №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року, №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та договорі застави №08/01/301/07-КЛТ від 04 січня 2007 року.
На підтвердження переходу прав первісного кредитора до нового кредитора за договорами іпотеки №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року, №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та договором застави №08/01/301/07-КЛТ від 04 січня 2007 року, ПАТ "Дельта Банк" надано суду наступні документи:
- договір купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 укладеного між ПАТ "Кредитпромбанк" та АТ "Дельта Банк" посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №2466;
- додаток 1 за договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013;
- акт приймання-передачі прав вимоги від 27.09.2013 до договору купівлі-продажу прав вимоги 27.09.2013;
- додаток до акту приймання-передачі права вимоги;
- додатковий договір від 04.11.2013 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013;
- додаток до додаткового договору від 04.11.2013;
- акт приймання-передачі прав вимоги від 04.11.2013 до додаткового договору від 04.11.2013 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013;
- додаток до акту приймання-передачі прав вимоги до додаткового договору від 04.11.2013.
Місцевий господарський суд, розглянувши заяву про заміну кредитора, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Процесуальний порядок заміни кредитора у справі про банкрутство врегульовано приписами ст.334 ГПК України та ст.43 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч.1 ст.43 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника бо іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.
Згідно з ч.1 ст.334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.334 ГПК України).
Виходячи з положень пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) є підставою для заміни кредитора у зобов`язанні.
Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 Цивільного кодексу України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. Так, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
Відповідно до статті 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
У даній справі про банкрутство під час розгляду клопотання про здійснення заміни кредитора на його правонаступника внаслідок правочину з відступлення права вимоги до боржника межі правового дослідження господарським судом зводяться до необхідності надання правової оцінки цим вимогам до боржника на предмет їх підтвердженості належними доказами у справі, однак не оцінюється правомірність укладення договору, на підставі якого у первісного кредитора виникло це право до боржника, а також не оцінюються правовідносини та відповідні угоди, на підставі яких таке право перейшло до нового кредитора, лише встановлюється факт укладення таких угод.
Таким чином, для встановлення обґрунтованості вказаного права ПАТ "Дельта банк" у даній справі господарському суду слід встановити факт підтвердженості та дійсності зобов`язання за договорами іпотеки №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року, №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та застави №08/01/301/07-КЛТ від 04 січня 2007 року до боржника, а також факт наявності та підтвердженості правочину з уступки (переходу) цього права до нового кредитора за цими договорами.
Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно статті 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.
Статтею 19 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.
Відповідно до частин 1, 3 статті 24 Закону України "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено перелік прав і обтяжень, що підлягають обов`язковій державній реєстрації, зокрема, це право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека.
Виходячи із системного аналізу ст.24 Закону України "Про іпотеку" та ст.513 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що правочин за яким відбувається відступлення права вимоги за договором іпотеки повинен бути укладений з врахуванням вимог, що передбачені для укладення договору іпотеки, тобто має бути нотаріально посвідчений та зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації договору іпотеки. Тобто, перехід прав за іпотечними договорами №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року від первісного кредитора до нового кредитора відбувається з обов`язковим дотриманням передбаченої в Законі процедури.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник АТ "Дельта Банк" підтверджує вимоги за договорами іпотеки №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року, №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та договором застави №08/01/301/07-КЛТ від 04 січня 2007 року актом приймання-передачі прав вимоги від 04.11.2013 до додаткового договору від 04.11.2013 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013.
При цьому судами обох інстанцій встановлено, в додатковій угоді від 04.11.2013 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, яка посвідчена нотаріально, договори іпотеки №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року, №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та договір застави №08/01/301/07-КЛТ від 04 січня 2007 року не значаться.
Водночас в акті-приймання передачі від 04.11.2013 останні вказані.
Разом з тим, акт приймання-передачі прав вимоги від 04.11.2013 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 підписаний сторонами договору, однак нотаріально непосвідчений.
У той же час за змістом абз.6 ст.1 Закону про банкрутство та ст.74 ГПК України саме на кредитора покладено обов`язок документального підтвердження наявності грошових вимог до боржника (у тому числі забезпечених майном боржника) первинними документами, які беззаперечно свідчать про існування відповідного грошового зобов`язання боржника.
У даному випадку, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що первісним кредитором ПАТ "Кредитпромбанк" виконані умови законодавства та договорів іпотеки щодо заміни кредитора, погоджені та внесені зміни до нього.
Крім того судами обох інстанцій встановлено, що між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Кредитпромбанк" не укладалося жодних нотаріально посвідчених додаткових угод щодо внесення змін до іпотечних договорів відносно заміни іпотекодержателя ПАТ "Кредитпромбанк" на ПАТ "Дельта банк", що в свою чергу є порушенням вимог частини 1 статті 19 та статті 24 Закону України "Про іпотеку".
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.
В матеріалах справи відсутні належні докази направлення, відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про іпотеку", відповідних повідомлень на адресу ТОВ "Ковельрембуд" впродовж п`яти робочих днів з дати передачі відповідних прав вимоги на користь ПАТ "Дельта Банку".
Отже, матеріали справи не містять доказів переходу прав і обов`язків від ПАТ "Кредитпромбанк" до ПАТ "Дельта банк" в частині забезпеченої вимоги по іпотечним договорам №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року, №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та договору застави №08/01/301/07-КЛТ від 04.01.2007.
Вказане викладено і в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі №5004/407/12, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2017.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що в додатковій угоді від 04.11.2013 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, яка посвідчена нотаріально, договори іпотеки №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року, №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та договір застави №08/01/301/07-КЛТ від 04 січня 2007 року не значаться, а акт приймання-передачі прав вимоги від 04.11.2013 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 не посвідчений нотаріально, та беручи до уваги те, що всупереч вимогам діючого законодавства та умов іпотечних договорів сторони у належний спосіб не змінили їх умов в частині порядку виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань і умов обтяження предметів іпотеки, що свідчить про те, що перехід до АТ "Дельта банк" права за іпотечними договорами не відбувся, відповідно, у ТОВ "Ковельрембуд" не виникло жодних зобов`язань перед ним, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про заміну кредитора у справі №5004/407/12.
При цьому, посилання скаржника на рішення Господарського суду м. Києва у справах №910/2004/18, №910/13700/17 та №910/20239/17 колегією суддів до уваги не беруться, оскільки у даних справах вирішувались спори щодо наявності правових підстав для припинення та розірвання іпотечних договорів, а не наявність/відсутність правових підстав для заміни кредитора у справі про банкрутство її правонаступником.
Також безпідставними є посилання скаржника на пункти 22 та 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 № 410 "Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек", оскільки дана постанова втратила чинність 01.01.2013, тоді як договір купівлі-продажу прав вимоги був укладений між ПАТ "Кредитпромбанк" та АТ "Дельта Банк" 27.09.2013.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.   
Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284, п.4 ч.1 ст.287 Господарського процесуального кодексу України, ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства суд -
                    
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 11 листопада 2019 року у справі №5004/407/12   залишити без змін.   
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
4. Справу №5004/407/12 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "18" лютого 2020 р.

Головуюча  суддя                                                                        Коломис В.В. 

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.  

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.