Номер провадження: 22-ц/813/1934/20 
Номер справи місцевого суду: 501/801/19
Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер судової справи: 501/801/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи: 
- позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАБАНК»,
- відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАБАНК», поданою представником - Криловою Оленою Леонідівною, на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухвалене у складі судді Смирнова В.В. 18 липня 2019 року, 

встановив:

У березні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАБАНК (далі - Банк) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1  на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.01.2011 року станом на 28.02.2019 року в загальному розмірі - 23 775,21 грн., яка складається з: -  заборгованість за тілом кредита - 7 603,58 грн.;- заборгованість за простроченим тілом кредита - 5 825,01 грн.;- відсотки за кредитом - 0,00 грн.; - нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 8 372,87 грн.;- нарахована пеня за несвоєчасність спати боргу на суму від 100 грн.- 365,41 грн.;- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;- штраф (процентна складова) - 1108,34 грн..
Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 11.01.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі - 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві.
Банк свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.
Відповідач зобов`язався: - на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором; - слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7. Договору, а в разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6 на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди Банку.
Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.
Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору позичальник доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань з згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у тому числі з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу.
На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).
Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. 
Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.
У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.
При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. 
Пунктами 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору передбачено право Банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.
У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання в повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.02.2019 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. 
Відповідно до п. 1.1.7.11 Договору він діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання договору, він автоматично пролонгується на той же строк.
Пунктом 1.1.7.43 Договору сторони перебачили, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених Договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія Договору закінчується після повного погашення заборгованості.
Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів Банку (а. с. 4 - 6).
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.04.2019 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду (а. с. 41).
Представник Банку в судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без його участі. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки не повідомив. Відзив на позов не подав.
Судом першої інстанції було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи (а. с. 48). 
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 липня 2019 року вищезазначений позов Банку задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 11.01.2011 року в розмірі - 7 603,58 грн., яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 7 603,58 грн..
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати в розмірі - 760,36 грн..
Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 11.01.2011 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, за яким останній отримав кредит у сумі - 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Укладений між сторонами договір складається із Заяви (а. с. 11 - 12), Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 13 - 27). 
Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви і Умов та правил надання банківських послуг. Всупереч договірним зобов`язанням позичальник в установлені терміни не повернув Банку відповідні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Банком станом на 28.02.2019 року, згідно наданого Банком розрахунку (а. с. 7 - 10), складає - 23 775,21 грн..
У заяві позичальника від 11.01.2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначений розмір.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема - заборгованість за прстроченим тілом кредиту, пеню за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, штрафи. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, Банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Правова позиція про те, що без надання підтверджень про ознайомлення з конкретними запропонованими Банком позичальнику Умовами та правилами надання банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можна розцінювати як стандартну (типову) форму, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вищевказаних обставин, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17. 
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника тільки суми непогашеного тіла кредиту в розмірі - 7 603,58 грн. (а. с. 49 - 52 зворотна сторона).
Банк в апеляційній скарзі оскаржує заочне рішення суду першої інстанції тільки в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту,заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання, нарахованою пенею за несвоєчасність спати боргу на суму від 100 грн., штрафу (фіксована частина) і штрафу (процентна складова).Просить заочне рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскарженій частині заочне рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права, 
Апелянт вказує на помилковість висновку суду про те, що Банк має право тільки на стягнення фактично отриманих коштів. Прострочений кредит не відноситься ні до відсотків, ні до неустойки. Задовольнивши частково позовні вимоги Банку, суд тим самим звільнив відповідача від відповідальності за невиконання обов`язків за кредитним договором. Підписання заяви-анкети, отримання та активування відповідачем кредитної картки свідчить про укладення кредитного договору на умовах, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, отримавши кредит та часткового його погасивши. Помилковим є посилання суду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, оскільки у суді першої інстанції відповідач не висував жодних заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг. Відзив на позов не надав. Розрахунок заборгованості не спростував.
ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги. Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу не надійшов. 
Відповідно до ст. 274 ЦПК України дана справа відноситься до категорії малозначних.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 
Колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає. 
Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо стягнення тіла кредиту та відмову в задоволенні вимог Банку про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі в цій частині, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність стягнення тіла кредиту та відмову в задоволенні вимог Банку про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, штрафів. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 16, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 549, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.
На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
11.01.2011 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, за яким останній отримав кредит у сумі - 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Укладений між сторонами договір складається з Заяви (а. с. 11 - 12), Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 13 - 27). Кредитний договір укладено шляхом приєднання ОСОБА_1 до запропонованого Банком договору (ст. 634 ЦК України).
Відповідно до Заяви-анкети, Умов та правил надання банківських послуг, які додані Банком до позовної заяви, позичальник взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, сплатити проценти, винагороди.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Відповідно до наданого Банком розрахунку (а. с. 7 - 10) розмір заборгованості  ОСОБА_1  станом на 28.02.2019 року складає - 23 775,21 грн., і складаєтьсяз: -  заборгованість за тілом кредита - 7 603,58 грн.;- заборгованість за простроченим тілом кредита - 5 825,01 грн.;- відсотки за кредитом - 0,00 грн.; - нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 8 372,87 грн.;- нарахована пеня за несвоєчасність спати боргу на суму від 100 грн.- 365,41 грн.;- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;- штраф (процентна складова) - 1108,34 грн..
Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною
За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).
За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.
Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вищевказані зобов`язання за кредитним договором з повернення кредиту не виконав, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту.
Доводи апелянта про наявність підстав для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту колегія відхиляє, виходячи з наступного.
Згідно вимог, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір коштів, що надаються Банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності (п. 1.1.1.54.).
Мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісячно має оплачувати клієнт протягом терміну дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафта і суми щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом. Залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійсненних операцій з використання платіжних карток (п. 1.1.1.60.).
Овердрафт - короткостроковий кредит, який Банк надає клієнту у разі, якщо сума операцій за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредиту кредитування (п. 1.1.1.63).
Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті Банку в термін, передбачений Договором (п. 1.1.1.88).
Обов`язком позичальника за кредитним договором є - повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).
Як вказувалося вище обов`язком позичальника за кредитним договором є - повернути кредит та сплатити проценти.
Характерними рисами укладеного ОСОБА_1 з Банком кредитного договору є те, що ним не передбачено сплату щомісячних ануїтетних платежів, розмір якого встановлений у договорі, і у випадку наявності якого можна встановити наявність та розмір простроченої та строкової заборгованості з повернення тіла кредиту.
За кредитним договором по даній справі позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, на перевитрати з платіжного ліміту, а також оплачувати з комісії на умовах, передбачених Договором (п. 2.1.1.5.5. Договору).
Під борговими зобов`язаннями сторони за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта (п. 2.1.1.12.1. Договору). 
У разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.1.12.2. Договору). 
У разі виникнення простроченого кредиту Договору клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування, та сплачує пеню та штраф (п. п. 2.1.1.12.2.1., 2.1.1.12.6.1. Договору).
Відповідно до вищевказаних вимог цивільно-процесуального законодавства підстави і предмет позову визначає позивач. Суд визначає правову природу відносин між сторонами спору (надає правову кваліфікацію відносинам сторін), визначає норму матеріального права, яка регулює правовідносини сторін. 
Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, Банк серед підстав позову, крім посилань на пункти Умов та правил надання банківських послуг, не вказує яким чином виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Банк у позові посилається на те, що ОСОБА_1 отримав кредит у сумі - 10 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також Банк вказує, що Банк має право встановлювати та змінювати кредитний ліміт відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору (а. с. 4, абзаци 1-й та 2-й знизу). Ні зі змісту позовної заяви, ні з наданого Банком розрахунку заборгованості (а. с. 8 - 10) не вбачається отримання відповідачем кредиту в розмірі - 13 428,59 грн. = 7 603,58 грн. (заборгованість по тілу кредиту) + 5 825,01 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту).
Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту є безпідставними, оскільки з наданого Банком розрахунку заборгованості не вбачається, що прострочена заборгованість за тілом кредиту в сумі - 5 825,01 грн. становить собою заборгованість за тілом кредиту. До того ж, заборгованість, на яку Банк посилається як на тіло кредиту (13 428,59 грн.) не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів, якими користувався ОСОБА_1 (7 603,58 грн.). При цьому, жодного належного доказу на підтвердження отримання відповідачем коштів у збільшеному розмірі позивач не наддав ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення штрафів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках відсуми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Розмір штрафів визначений із загального розміру заборгованості, до якого входить і заборгованість по пені. Одночасне застосування штрафу й пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, та є подвійною відповідальністю. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі №347/1910/15-ц.
У задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 365,41 грн. суд першої інстанції правильно відмовив Банку, оскільки останній одночасно заявив вимогу про стягнення заборгованості пені за прострочене зобов`язанняв сумі - 8 372,87 грн., що є подвійною відповідальністю. 
Таким чином, вимоги Банку про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.,штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) є безпідставними, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні цих вимог.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог Банку про стягнення нарахованої пені за прострочене зобов`язання у сумі - 8 372,87 грн., виходячи з наступного.
ОСОБА_1  був освідомлений про розгляд справи судом - 15.06.2019 року отримав судову повістку про виклик у судове засідання, призначене на 18.07.2019 року (а. с. 46). Разом з тим,  ОСОБА_1  не скористався наданим йому правом надання відзиву на позов, в якому він міг викласти свою процесуальну позицію по вимогам Банку. Заяву про застосування позовної давності тощо суду першої інстанції не надав. Виходячи з того, що цивільне судочинствоздійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, відсутності заперечень  ОСОБА_1  щодо позовних вимог Банку, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач не спростував вимоги Банку про стягнення нарахованої пені за прострочене зобов`язання у сумі - 8 372,87 грн., а тому ці вимоги Банку підлягають задоволенню.
Доводи апелянта про помилковість висновку суду про те, що Банк має право тільки на стягнення фактично отриманих у кредит коштів, задовольнивши частково позовні вимоги Банку, суд тим самим звільнив відповідача від відповідальності за невиконання обов`язків за кредитним договором, помилковість посилання суду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, оскільки у суді першої інстанції відповідач не висував жодних заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, є частково обґрунтованими.
Таким чином, апеляційна скарга Банку є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення нарахованої пені за прострочене зобов`язання, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних Банку за вищевказаного обґрунтування.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат.
На підставі ст. ст. 133,141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку понесені останнім та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (67 %), а саме у розмірі - 3 217,68 грн. = (1 921 грн. (перша інстанція, а. с. 36) + 2 881,50 грн. (апеляційна інстанція, а. с. 44)) х 67%.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383,384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАБАНК», подану представником - Криловою Оленою Леонідівною, - задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 липня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАБАНК» про стягнення нарахованої пені за прострочене зобов`язання у сумі - 8 372,87 грн.та стягненні судового збору - скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків -  НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01000, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 січня 2011 року, станом на 28 лютого 2019 року, з нарахованої пені за прострочене зобов`язання у сумі - 8 372 (вісім тисяч триста сімдесят дві) грн. 87 коп..

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту,заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність спати боргу на суму від 100 грн., штрафу (фіксована частина) і штрафу (процентна складова) - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків -  НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01000, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код ЄДРПОУ - 14360570) судовий збір у сумі - 3 217 (три тисячі двісті сімнадцять) грн. 68 коп.. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 
Судді: С. О. Погорєлова 
О. М. Таварткіладзе