ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року 

м. Харків

справа № 638/16693/17

провадження № 22-ц/818/202/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,
суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,
за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Публічне акціонерне товариство банк «Золоті ворота», 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», 
третя особа: ОСОБА_2 , 
третя особа: ОСОБА_3 , 
третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства банк «Золоті ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В. про визнання іпотечного застереження недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року, ухвалене суддею Семіряд І.В., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства банк «Золоті ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В. про визнання іпотечного застереження недійсним.

Позов мотивований тим, що 15 жовтня 2008 року між АКБ «Золоті ворота» назву якого змінено на ПАТ «Банк Золоті ворота» та ОСОБА_2 , укладено кредитний договір №573 про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі 1582000грн., а позичальник зобов`язався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та розмірах, визначених п. 1.1 кредитного договору.

У забезпечення виконання цього договору між АКБ «Золоті ворота» та нею було укладено іпотечний договір №08-251 посвідчений 15 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., в п. 3.12 якого міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання.

Вказаний іпотечний договорі від її імені був підписаний ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої 21 серпня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., № 4034.

Вважає, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від іпотечного договору договором, на укладення якого потрібні відповідні повноваження, які вона не надавала своєму представнику ОСОБА_3 .

В зв`язку з цим просила суд визнати недійсним п.3.12 (застереження про задоволення вимог іпотекодержателя) іпотечного договору №08-251 посвідченого 15 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання суду першої інстанції не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Банк Золоті ворота» в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив. 

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та приватний нотаріус ХМНО Глуховцева Н.В., в судове засідання не з`явились, причину не явки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року в задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Заборону вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотечного договору №08-251, посвідченого 15 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. та заборону ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» Іпотекодержателю за іпотечним договором № 08-251, посвідченого 15 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі пункту 3.12. зазначеного іпотечного договору в порядку передбаченому ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», які вижиті ухвалою суду від 26 червня 2019 року- скасовано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції  ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від іпотечного договору договором, на укладання якого потрібні відповідні повноваження.

Зазначає, що вона не вчиняла жодної дії, яка б могла свідчити про його схвалення та про прийняття його до виконання.

Таким чином, застереження, яке міститься в п.3.12 іпотечного договору є недійсним, оскільки договір укладений з перевищення її представником своїх повноважень. 

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів недійсності п.3.12 іпотечного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 15 жовтня 2008 року між АКБ «Золоті ворота» назву якого змінено на ПАТ «Банк Золоті ворота» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №573 про надання споживчого кредиту, згідно умов останній отримав кредит в розмірі 1 582 000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та розмірах, визначених п. 1.1 кредитного договору в термін не пізніше 13 квітня 2009 року.

З метою забезпечення виконання взятих ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, 15 жовтня 2008 між АКБ «Золоті ворота» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №08-251 посвідчений 15.10.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., № 4722, згідно умов якого остання передала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_2 , що належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 липня 1993 року. 

20 квітня 2017 року між ПАТ «Банк Золоті ворота» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» укладено договір №163 про відступлення права вимоги, згідно умов якого від ПАТ «Банк Золоті ворота» до ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» перейшло право вимоги, в т.ч. за вищевказаними кредитним та іпотечними договорами. 

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575).

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Вказаний договір є чиним, та недійсним у встановленому законом порядку не визнаний.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» стало новим кредитором за договором № 573 від 15 жовтня 2008 року про надання споживчого кредиту та іпотечним договором № 08-251 від 15 жовтня 2008 року.

Пунктом 3.12 іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог іпотекдержателя шляхом позасудового врегулювання. 

У випадку невиконання боржником або іпотекодавцем за боржника письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором та/або договором у встановлений іпотекодержателем строк, така вимога іпотекодерджателя задовольняється за рахунок майна. Це застереження визначає один із способів задоволення вимог іпотекодержателя, які визначені цим пунктом.

Іпотекодавець від свого імені доручає іпотекодрежателю на власний рзсуд реалізувати майно для задоволення вимог іпотекодержателя. 

Правовідносини, які стосуються порядку звернення стягнення на передане в іпотеку майно, врегульовані Законом України «Про іпотеку».

Цим Законом визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Так, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони договору іпотеки можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем.

Позасудовий спосіб захисту права за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в договорі іпотеки реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки передбачене статтею 38 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що у разі, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в договорі іпотеки) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір.

Таким чином, сторони в договорі чи у відповідному застереженні, яке міститься в договорі іпотеки, можуть передбачити надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі іпотеки.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст.575 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором іпотеки, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що п.3.12 іпотечного договору є недійсним, оскільки договір укладений з перевищення її представником своїх повноважень. 

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст.203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. 

Згідно ч.3 цієї статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний іпотечний договір був укладений ОСОБА_3 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на підставі довіреності від 21.08.2008 , посвідченої ПН ХМНО Глуховцевою Н.В., за № 4034.

Відповідно до положень ч.2 ст.237, 239, 240, 248, 249 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку вона представляє.

Представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала; особа яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника.

Згідно вказаної довіреності ОСОБА_1 , надала такі повноваження: «передати в іпотеку будь-яким банківським установам, в забезпечення будь-яких її зобов`язань та/або зобов`язань будь-яких інших осіб, на умовах за його розсудом належну їй на праві власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та/або нежитлові приміщення №1-9 в літ. «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , в разі необхідності страхувати зазначене нерухоме майно». 

Крім того, вказаною довіреністю позивач ОСОБА_1 , надала право ОСОБА_3 , укладати будь-які договори іпотеки, тим самим мала розуміння того, що на майно відповідно до законодавства може бути звернене стягнення, в тому числі й у визначений умовами договору позасудовий спосіб, оскільки обмежень щодо укладання договору іпотеки позивач не встановлювала зазначеною довіреністю.

Вказана довіреність на даний час не скасована, та недійсною у встановленому законом порядку не визнана. 

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не вбачається підстав вважати, що  ОСОБА_6 , вчиняла дії, всупереч наданих їй повноважень довіреністю, оскільки на момент укладання іпотечного договору, в якому міститься застереження про позасудове врегулювання, вона відповідала вимогам чинного законодавства щодо нотаріального посвідчення, обсяг повноважень , передбачених змістом довіреності відповідав укладеному іпотечному договору. Отже, укладаючи від імені ОСОБА_1 , спірний договір іпотеки, її представник діяла в межах наданих повноважень.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 28 січня 2020 року.

Головуючий -        І.П. Коваленко

Судді -        А.І. Овсяннікова 

       І.С. Сащенко