ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/656/20 Справа № 206/3981/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 23

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: Лівобережна об`єднана державна податкова інспекція м. Дніпра ГУ ДФС в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору оренди, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дніпровської міської ради про дострокове розірвання договору оренди землі.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №268/34 від 01 березня 2006 року між ним та відповідачем укладено договір оренди землі номер ВСТ №682524 від 04 травня 2006 року, за умовами якого йому передано в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку загальною площею 0,1133 га за адресою: АДРЕСА_1 . На зазначеній земельній ділянці була розташована будівля загальною площею - 443,4 кв.м., що на той час належала йому на праві власності згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21 серпня 2004 року. Починаючи з 2006 року він своєчасно та в повному обсязі близько 10 років вносив орендну плату за користування земельною ділянкою.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31 березня 2015 року ним припинено підприємницьку діяльність. Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта 13 вересня 2016 року відбулась реконструкція нежитлової будівлі в житлову, що розміщена на орендованій земельній ділянці. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 грудня 2016 року за ним зареєстровано право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
В подальшому, 02 лютого 2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір дарування житлового будинку, за яким він передав у власність останньому житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За описом об`єкта: загальна площа - 443,4 кв.м., житлова 302,3 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки на якій розташований відчужуваний житловий будинок - 1210100000:09:047:0018.
Також позивач зазначає, що внаслідок відчуження ним житлової будівлі до нового власника перейшло право користування на вказану земельну ділянку, та разом з цим, він втратив право користування зазначеною земельною ділянкою, як і обов`язок щодо сплати орендної плати за неї. З метою досудового врегулювання питання щодо припинення договору оренди він неодноразово звертався до Дніпровської міської ради, але у нього не приймали документи, посилаючись на їх недостатність, та не давали відповіді. Останнього разу він звернувся до Дніпровської міської ради 30 березня 2018 року з клопотанням про розірвання договору оренди, але й досі жодного рішення по питанню не прийнято. Згідно виписки виданої Дніпровською міською радою станом на 09 травня 2018 року він не має податкового боргу. Станом на 11 травня 2018 року щодо платника податків ОСОБА_1 наявна інформація - припинено. Враховуючи викладене, позивач просив суд розірвати достроково починаючи з 02 лютого 2017 року Договір оренди землі номер ВСТ №682524 укладений 04 травня 2006 року між ОСОБА_1 і Дніпровською міською радою.
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Рішення суду мотивоване тим, що ст. 32 ЗУ "Про оренду землі" не передбачає припинення договору оренди землі шляхом його розірвання у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. А тому, відчуження об`єкта нерухомості, що знаходиться на орендованій земельній ділянці не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою на якій розташовані ці об`єкти. Апелянт вказує, що умовами договору оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи орендаря є підставою для розірвання договору. Крім того, апелянт вказує, що знаючи про зміну власника домоволодіння, Дніпровська міська рада продовжує нараховувати орендну плату на його ім`я. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відчуження об`єкта нерухомості, що знаходиться на орендованій земельній ділянці не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. 
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №268/34 від 01 березня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі номер ВСТ №682524 від 04 травня 2006 року, за умовами якого йому передано в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку загальною площею 0,1133 Га за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено, що на зазначеній земельній ділянці була розташована будівля загальною площею - 443,4 кв.м., яка на той час належала позивачу на праві власності згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21 серпня 2004 року і зареєстрована згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 4583537 від 30 серпня 2004 року.
Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта 13 вересня 2016 року відбулась реконструкція нежитлової будівлі в житлову, що розміщена на орендованій земельній ділянці. Зазначені зміни відображені в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 від 19 квітня 2016 року. 
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №77388698 від 29 грудня 2016 року за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
02 лютого 2017 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір дарування вказаного житлового будинку. 
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
За змістом ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договорі оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування позивач передав будинок, що розташований на орендованій у відповідача земельній ділянці третій особі - ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
За положенням ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Тобто, аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України. 
Особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому Договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже Договір не підлягає розірванню.
Частина 1 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі" передбачає припинення договору оренди землі шляхом розірвання у наступних випадках: на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього закону та умовами договору; у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки; на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відчуження об`єкта нерухомості, яке знаходиться на орендованій земельній ділянці не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
Доводи апелянта про те, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою на якій розташовані ці об`єкти, - колегія суддів вважає безпідставними, так як  Договір оренди земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, а тому Договір не підлягає розірванню. 
Твердження апелянта про те, що умовами договору оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи орендаря є підставою для розірвання договору, - колегія суддів також вважає безпідставними, так як вказаний положення стосується власника земельної ділянки, яка орендується, а не нерухомості, яке на ній знаходиться.
Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач та третя особа не позбавлені права вирішення питання із Дніпровською міською радою щодо припинення спірного договору та укладення нового за потреби.
За таких обставин колегія суддів вважає, що розглядаючи вказану справу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінку, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                      П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко