Постанова
Іменем України
27 січня 2020 року
м. Київ
справа № 296/10332/16-ц
провадження № 61-11248св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Житомирська міська рада,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 21 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Трояновської Г. С., Миніч Т. І., Павицької Т. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 
ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на 51/100 будинку 
АДРЕСА_1 .
Позивач вказував, що у 10 років він залишився сиротою та проживав разом зі спадкодавцем як син з матір`ю, яка була йому хрещеною матір`ю.
Зазначив, що у спадкодавця власних дітей не було, тому він допомагав їй по господарству, купував ліки і продукти харчування, допомагав у ремонті та утриманні будинку. Останні роки і на момент смерті ОСОБА_2 вони фактично проживали однією сім`єю. Оскільки після смерті ОСОБА_2 не залишилося жодних спадкоємців, вважаючи, що він є спадкоємцем четвертої черги, позивач звернувся до нотаріуса з проханням оформлення спадкових прав, однак, отримав відмову з підстав відсутності документів на підтвердження сімейних стосунків.
На підставі викладеного  ОСОБА_1 просив: встановити факт його проживання однією сім`єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; також визнати за ним право власності у порядку спадкування 
на 51/100 будинку АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 14 лютого 
2017 року (в складі судді Трояновської Г. С.) позов задоволено частково. 
Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні решти позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що  позивачем доведено факт проживання його однією сім`єю з померлою ОСОБА_2 . 
Разом з тим, позивачем не додано до матеріалів справи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно.
Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції
Додатковим рішенням Корольовського районного суду міста Житомира 
від 18 вересня 2017 року стягнуто з Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 . 582,10 грн понесених судових витрат.
Додаткове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що вирішуючи спір по суті судом не вирішено питання розподілу судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог.
Короткий зміст вимог апеляційних скарги
У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 14 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
У жовтні 2017 року Житомирська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати додаткове рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 18 вересня 2017 року.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 21 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.
У решті рішення місцевого суду залишено без змін.
Додаткове рішення суду першої інстанції скасовано.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 не зазначив інших спадкоємців та визначив відповідачем лише Житомирську міську раду. Разом з тим, ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_2 , проте не був залучений до участі у справі.
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.
Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, скасуванню підлягає і додаткове рішення про стягнення з Житомирської міської ради судових витрат.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду в частині розподілу судових витрат (скасування додаткового рішення місцевого суду) до суду касаційної інстанції не оскаржується, тому відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядається.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_2 , а також, що судовим рішенням у цій справі порушено його права та інтереси.
ОСОБА_3 не довів належними та допустимими доказами, що він є сином ОСОБА_2 .
Доводи інших учасників справи
Інший учасник справи не скористався своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направив.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 51/100 будинку 
АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_3 є сином померлої 
ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Ярославського районного суду Ярославської області Російської Федерації від 04 квітня 2013 року у справі № 2-767/2013.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 256 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи судом першої інстанції) Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.
Аналогічна норма закріплена у пункті 1 частини першої статті 315 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами апеляційної та касаційної інстанцій).
За змістом статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У матеріалах справи відсутні докази вчинення спадкодавцем заповіту.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 ЦК України).
Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Встановлено, що ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_2 , проте не був залучений до участі у справі.
Разом із тим, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.
Установивши, що позов у цій справі може стосуватися безпосередньо прав та обов`язків ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у справі як відповідач, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Також апеляційний суд правильно зазначив, що розгляд справи по суті спору з неналежним відповідачем позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості заявлених позовних вимог.
Зазначені в касаційній скарзі доводи щодо неналежності такого доказу, як рішення Ярославського районного суду Ярославської області Російської Федерації від 04 квітня 2013 року у справі № 2-767/2013 про встановлення факту, який має значення для вирішення спору, можуть бути перевірені під час розгляду справи за участі належного відповідача - ОСОБА_3 .
Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного            суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 403, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Житомирської області від 21 грудня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
В. В. Сердюк