УХВАЛА

27 лютого 2020 року 
Київ
справа №120/4725/18-а
адміністративне провадження №К/9901/5336/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Ханової Р.Ф., 
суддів - Гончарової І.А,     Олендера І.Я.,          

перевіривши касаційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року 
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року
у справі 120/4725/18-а 
за  позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДФС у Вінницькій області 
про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі 120/4725/18-а .
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пункту 6 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб віднесено до категорії справ незначної складності.
Станом на 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1762 гривні. У справі №120/4725/18-а оскаржується вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6990-12 від 04 грудня 2018 року, в якій зазначено про заборгованість із сплати єдиного внеску в сумі 17457 гривень 66 копійок. Зазначена сума не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже справа №120/4725/18-а відноситься до категорії справ незначної складності.
За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Як на виняткові обставини, позивач посилається на те, що основним джерелом його доходу є пенсія, однак зазначений факт не підтверджується жодними доказами.
Таким чином, оскільки оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини  відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
Окрім того, Суд вважає за необхідне зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що частина 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» чітко зазначає, що звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Зазначена норма не має очевидної алогічності, суперечності та двозначності.
Враховуючи, що  оскаржувані вимоги стосуються 2017-2018 років, а позивач досягне віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" лише  12 квітня 2020 року, не є інвалідом та у 2017-2018 роках не був пенсіонером за віком суди дійшли правильного висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суд, викладеною  в постанові від 11 грудня 2018 року у справі №822/621/16.
Правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права до встановлених обставин є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі 120/4725/18-а за  позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Р.Ф. Ханова
Судді                                                                                                    І.А. Гончарова
                                                                                                        І.Я.Олендер