Справа № 442/208/17                                Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П. 
Провадження № 22-ц/811/1256/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ у складі: головуючого судді – Мікуш Ю.Р.
суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
секретар Фейір К.О.
З участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третьої особи -Орган опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації про спонукання до виконання умов мирової угоди, 

                                                                        ВСТАНОВИВ:

12.01.2017 позивачі звернулися з позовом до суду, в якому просять стягнути з ОСОБА_6 на користь позивачів солідарно кошти у сумі 40 000 дол. США, що на момент подання даної позовної заяви до суду відповідно до затвердженого Національним банком України офіційного курсу гривні щодо іноземної валюти еквівалентно 1 066 000 грн.
11.12.2018 подано заяву про зменшення позовних вимог, а саме позивачі просять про стягнення з відповідача ОСОБА_6 на їх користь солідарно кошти в сумі 701 300 грн. грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову посилаються на те, що зазначені кошти вони просять стягнути з відповідача у їхню користь у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеною та затвердженою судовим рішенням від 07.03.2014 у цивільній справі №442/8753/13-ц мировою угодою. Відповідно до п. 1 Мирової угоди відповідач ОСОБА_6 повинен був купити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та колишній його дружині ОСОБА_1 трьохкімнатну кватиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 000 дол. США у гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину за умови продажу належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку АДРЕСА_1 .
До цього часу відповідач ОСОБА_6 не виконав свого обов`язку, зазначеного у п.1 Мирової угоди, однак всупереч ряду законних прав та інтересів позивачів у справі здійснив відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .
З моменту подання ними позовної заяви до суду суттєво змінились обставини, що мають значення для справи, а саме : значно знизилась ринкова вартість житла у Львівській області, зокрема, у м. Дрогобичі. На даний час середня вартість трьохкімнатної квартири загальною площею 71 кв.м., що знаходиться у спальних районах м. Дрогобич з наявними інженерними комунікаціями, в стані придатному для повноцінного проживання, станом на ІV квартал 2018 становить 701 300 грн.
Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третьої особи – Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації про спонукання до виконання умов мирової угоди відмовлено.
Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що нею обраний невірний спосіб захисту, оскільки це єдиний спосіб, яким вона може захистити свої та своїх дітей права. Звертає особливу увагу на постанову апеляційного у справі №442/7436/15 в якій зазначено, що належним способом захисту в даному випадку є позов про спонукання до виконання умов мирової угоди. Крім цього, такий спосіб захисту в повній мірі також узгоджується з правовою позицію Верховного Суду України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-274цс15. Звертає увагу, що вона неухильно виконала п.5 Мирової угоди, а виконати інші пункти фактично неможливо через протиправну поведінку відповідача. Факт ухилення ОСОБА_6 від реального виконання взятого ним зобов`язання відповідно до п.1 Мирової угоди привело до чергового порушення законних прав та інтересів позивача, оскільки відповідач відчужив житловий будинок в урочищі Граніт в с.Лішня, Дрогобицького р-ну, не виконуючи одночасно обов`язку придбати трьохкімнатну квартиру чи інше житло для неї та дітей, як це передбачено умовами Мирової угоди. Суд не врахував зазначені обставини та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Процесуальні порушення полягають у тому, що суд не взяв до уваги те, що ухвала, якою була затверджена мирова угода не перебувала на виконанні в органах ДВС чи в інших уповноважених органах. Відмовивши у задоволенні позову, суд позбавив її права на судовий захист. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Відповідно до ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представником відповідача адвокатом Тунським А.Р. надано Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив).
У Відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що вимога про стягнення 40 000 доларів США суперечить умовам мирової угоди, оскільки умовами мирової угоди не визначено чіткої суми вартості трьохкімнатної квартири або іншого житла у м.Дрогобич. У мировій угоді відсутня умова, яка б передбачала право позивача на стягнення 40 000 доларів США чи будь-якої іншої суми. Зазначає, що задоволення такого позову буде фактично зміною судового рішення по суті.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 , вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
За змістом частини 3 ст. 3 ЦПК провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 175 ЦПК мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законних інтересів третіх осіб.
Згідно ч.4 ст. 175 ЦПК у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. 
Матеріалами справи та судом встановлено, що Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.03.2014 року у справі №442/8753/13-ц визнано мирову угоду між ОСОБА_1 , яка діє в своїх та в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , Органом опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації.
Пунктом 1 Мирової угоди визначено, що ОСОБА_6 , розуміючи свої обов`язки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений обов`язок, погоджується купити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та колишній дружині ОСОБА_1 трикімнатну квартиру, або інше житло в м.Дрогобич вартістю не більше 40 000 дол. США в гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину за умови продажу належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.11.2016 року у справі № 442/7436/15 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.06.2016 року скасовано, у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в інтересах якого як законний представник діє ОСОБА_1 , ОСОБА_5 від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третьої особи органу опіки та піклування Дрогобицької районної Державної адміністрації про зміну умов зобов`язання (мирової угоди) на вимогу заінтересованої особи- відмовлено. (а.с. 20-22).
Підставою для відмови було те, що сторони остаточно вирішили припинити конкретний виниклий між ними судовий спір у спосіб укладення мирової угоди, усі умови якої були ними узгоджені, що свідчить не лише про завершення процедури судового розгляду спору, а і про узгодження між сторонами усіх спірних позицій.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про спонукання до виконання умов мирової угоди, суд першої інстанції зазначив, що за вказаною мировою угодою судом було видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, виконавче провадження ВП № 48368564. Під час примусового виконання сторони не зверталися з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання ухвали. Виконавче провадження було закінчено постановою від 23.10.2015 року з тих мотивів, що виконати рішення без участі боржника неможливо, державним виконавцем накладено на боржника штрафи відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» та скеровано подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. Сторони виконавчого провадження погодилися та не оскаржували в суд постанову державного виконавця та не визнавали дії державного виконавця неправомірними.
Звертаючись з вимогою про спонукання до виконання умов мирової угоди, позивачем разом з тим змінено умови мирової угоди та заявлено нову вимогу про стягнення 40 000 доларів США, що суперечить змісту п.1 умов Мирової угоди від 04 березня 2014 року у справі № 448753/13.
Зазначена вимога про стягнення саме 40 000 доларів США суперечить вимогам Мирової угоди, оскільки умова Мирової угоди не визначає чіткої суми вартості трикімнатної квартири або іншого житла у м.Дрогобич, яке повинен придбати відповідач, а зазначено «до» 40 000 доларів США.
Умовами Мирової угоди немає такого пункту угоди, яке б передбачало право позивача на стягнення 40 000 доларів США чи іншої суми. Зазначена позовна вимога, хоч і названа позивачем спонукання до виконання умов мирової угоди, однак за своєю суттю є новою вимогою про стягнення коштів.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника позивача на постанову Верховного Суду у справі № 6-274цс15 від 23 вересня 2015 року, оскільки за обставинами зазначеної справи умови мирової угоди не змінені. Відтак питання про відступлення від Висновку Верховного Суду не буде тотожним, оскільки має різне правове регулювання.
Згідно п.7 ст.82 ЦПК правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. 
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені ст.16 ЦК.
За змістом ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України .
Повний текст постанови складено 05 лютого 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк