ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8737/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року 
у справі №160/8737/19 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області        
про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),- 

ВСТАНОВИВ:

10  вересня 2019 р.    ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до   Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області      в якому просила  визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 39394856) №Ф-3178-53 від 12.11.2018 року, якою встановлено суму заборгованості Шаталовій зі сплати єдиного внеску у розмірі 15819,54 грн.
Ухвалою  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 р. у справі № 160/8737/19 адміністративний позов    ОСОБА_1  до  Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області         про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - залишено без розгляду. 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 р. у справі № 160/8737/19, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачка  звернулась до суду з вимогою про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 1211.2018 року №Ф-3178-53. Суд залишив без розгляду поданий позов з огляду на те, що позивачем без поважних причин пропущено  строк звернення до суду.
Дослідивши обставин по справі, колегія суддів доходить наступних висновків.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За приписами ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 ст.122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").
Відповідно до абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Тож для звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату єдиного внеску Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено 10-денний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд першої інстанції, залишаючи поданий позов без розгляду, вказував на те, що оскаржувана вимога направлена позивачу за місцем реєстрації та отримана її матір`ю 16.02.2019 року.
З врахуванням дати звернення до суду, суд дійшов висновку про пропуск 10 денного терміну оскарженні вимоги.
Згідно ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судова колегія вважає за необхідне відмітити, що матеріали справи свідчать про те, що позивачем вживались   можливі заходи щодо звернення до суду, та в подальшому, щодо поновлення строку звернення до суду. Поважність причин пропуску строку звернення до суду обґрунтовано належними доказами.
Як зазначено позивачем в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, про оскаржувану вимогу ОСОБА_1 дізналась лише під час стягнення з її заробітної плати коштів на погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску. Оскільки за місцем реєстрації вона не мешкає з 2009 року та відносин з матір`ю не підтримує.
Колегія судів вважає за необхідне зазначити, що законом передбачено обчислення строку з моменту коли позивач дізналась про порушення свого права. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того що позивач дізналась про порушення свого права 16.02.2019 року, оскільки відсутні будь-які докази того факту що саме ОСОБА_1 отримала оскаржувану вимогу.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  02 грудня 2019 р. у справі № 160/8737/19 - задовольнити.
Ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  02 грудня 2019 р. у справі № 160/8737/19 - скасувати.
Справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко