ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 лютого 2020 року           справа №200/10708/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року (повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/10708/19-а (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах, 
                                                   
                                                УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління) про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах. 
Просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 30 від 05.03.2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі ч. 2 ст. 14 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV); зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 , призначити та виплатити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, згідно з ч. 2 ст. 14 Закону № 1788-ХІІ, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV, починаючи з 17.04.2018 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він не згоден із рішенням відповідача № 30 від 05.03.2019 року, яким йому було відмовлено у призначені пенсії, у зв`язку із недостатністю пільгового стажу. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308  Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Згідно відомостей паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Калінінським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області 02 червня 2007 року, зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.04.2018 № 0000515129, фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .
17 квітня 2018 року позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно наданої заяви до заяви додані: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання, паспорт та трудова книжка. 
07 червня 2018 року позивачем надано до відповідача заяву довільної форми із проханням врахувати до пільгового стажу періодів роботи з 15.08.1983 по 14.01.1988, з 01.03.1992 по 18.06.1992, з 27.07.1992 по 16.11.1992, з 19.11.1992 по 04.05.1993.
17 липня 2018 року відповідачем за наслідком розгляду заяви позивача від 17.04.2018 прийнято рішення № 22 про відмову позивачу в призначенні пенсії. В рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи позивача учнем прохідника та прохідником з повним робочим днем в шахті  ШАХТОУПРАВЛІННЯ КУЙБИШЕВСБКЕ з 15.08.1983 по 14.01.1987, у малому підприємстві «ТЕРРА» гірником по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем під землею з 01.03.1992 по 18.06.1992, в гірничому монтажному управлінні  м. Донецька підземним гірномонтажником з повним робочим днем в шахті з 27.07.1992 по 16.11.1992, у ШАХТОУПРАВЛІННІ «ДОНБАС» прохідником з повним робочим днем в шахті з 19.11.1992 по 04.05.1993, оскільки за зазначені періоди не надано довідки, що підтверджують  періоди роботи, професію та посаду, характер виконуваної роти, що зараховуються до пільгового стажу, розділ, підрозділ, пункт та найменування Списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання робот.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року по справі № 200/10568/18-а, позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та  зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 22 від 17 липня 2018 року про відмову в  призначенні пенсії та зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням висновків суду про неправомірність не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в ШАХТОУПРАВЛІННІ «КУЙБИШЕВСЬКЕ» з 15.08.1983 по 15.01.1987 на посаді учня  прохідника та прохідника; в малому підприємстві «ТЕРРА» з 01.03.1992 по 18.06.1992 на посаді  гірника з ремонту гірничих виробіток; в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання в/о "ДОНЕЦЬКВУГІЛЛЯ" з 27.07.1992 по 16.11.1992 на посаді  підземного гірника; в ШАХТОУПРАВЛІННІ «ДОНБАС» виробничого об`єднання  «ДОНЕЦЬКВУГІЛЛЯ» з 19.11.1992 по 04.05.1993 на посаді прохідника ділянки гірничокапітальних робіт з підстав ненадання уточнюючих довідок та неможливості витребування документів з підприємств, на яких працював позивач.
На виконання вищевказаного рішення суду, відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період роботи заявника з 15.08.1983 по 15.01.1987, з 01.09.1992 по 18.06.1992, з 27.07.1992 по 16.11.1992, з 19.11.1992 по 04.05.1993. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 станом на день звернення до управління із заявою від 17.04.2018 становить 33 роки 00 місяців 27 днів, пільговий стаж за Списком № 1 складає 04 роки 00 місяців 00 днів, про що позивача було проінформовано у відповіді на адвокатський запит Овчаренка О.О. від 26.06.2019.
Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами № 1788-XII та № 1058-IV.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058- ІV.
Частиною 4  статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.  
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;
45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;
46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;
46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;
47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;
47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;
48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;
48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;
49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;
49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;
50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Отже, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутності необхідного пільгового стажу.
На підтвердження своєї позиції відповідачем надано копію пенсійної справи та роздруківки з підсистеми призначення та виплати пенсії, якими підтверджується інформація щодо недостатності пільгового стажу для призначення позивачу пенсії за віком.
Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Так, відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення місцевого суду не відповідає.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті, тобто, 50 років.
Аналогічні норми містить ч.2 ст. 14 Закону № 1788-ХІІ. 
Згідно паспорта (а.с.7), ОСОБА_1 народився 11.04.1962, тобто, 11.04.2018 досяг віку 56 років.
Позивач просив призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку (60 років) на 4 роки свого стажу безпосередньої зайнятості повний робочий день на підземних гірничих роботах, що і передбачено 
На виконання вищевказаного рішення суду, відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період роботи заявника з 15.08.1983 по 15.01.1987, з 01.09.1992 по 18.06.1992, з 27.07.1992 по 16.11.1992, з 19.11.1992 по 04.05.1993. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 станом на день звернення до управління із заявою від 17.04.2018 становить 33 роки 00 місяців 27 днів, пільговий стаж за Списком № 1 складає 04 роки 00 місяців 00 днів.
Однак, відповідач не вважає стаж роботи позивача 4 роки за Списком № 1 таким, що підпадає під дію ч.3 ст. 114 Закону № 1058-ІV.
Такі дії Управління не відповідають наявним матеріалам справи.
Так, пільговий стаж ОСОБА_1 періодів роботи в ШАХТОУПРАВЛІННІ «КУЙБИШЕВСЬКЕ» з 15.08.1983 по 15.01.1987 на посаді учня прохідника та прохідника; в малому підприємстві «ТЕРРА» з 01.03.1992 по 18.06.1992 на посаді  гірника з ремонту гірничих виробіток; в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання в/о "ДОНЕЦЬКВУГІЛЛЯ" з 27.07.1992 по 16.11.1992 на посаді  підземного гірника; в ШАХТОУПРАВЛІННІ «ДОНБАС» виробничого об`єднання «ДОНЕЦЬКВУГІЛЛЯ» з 19.11.1992 по 04.05.1993 на посаді прохідника ділянки гірничокапітальних робіт відповідає визначенню, наведеному в ч.3 ст. 114 Закону № 1058-ІV щодо безпосередньої зайнятості повний робочий день на підземних гірничих роботах.
Про це зазначається і в трудовій книжці позивача (а.с.54-62).
Фактично відповідач вже відмовляв у призначенні пенсії ОСОБА_1 з цих же підстав, зокрема, з підстав ненадання уточнюючих довідок та неможливості витребування документів з підприємств, на яких працював позивач.
Необхідність врахування цього стажу до пільгового підтверджена і Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року по справі № 200/10568/18-а. 
Таким чином, з огляду на наявні в справі докази, позивач має право на призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки.
Щодо ефективного способу захисту прав ОСОБА_1 .
Згідно зі змісту Рекомендації № R(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії  нормативно-правовим актам.
Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах Закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства. 
Статтею 58 Закону №1058  визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. 
Отже, виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем повторно вже приймалось рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії на виконання рішення суду, яким в призначенні пенсії було відмовлено, з врахуванням висновків апеляційного суду в цій справі, за наявних фактичних обставин в ній, в Управління відсутній вибір з кількох юридично допустимих рішень, тобто, дискреційні повноваження відсутні. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 буде зобов`язання відповідача призначити йому пенсію, право на яку встановлено нинішнім судовим рішенням.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду за те, що вимоги позивача задоволені, тому витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 768,40 грн. (а.с.38) та за подачу апеляційної скарги в сумі 1 152,60 грн. (а.с.74) підлягають стягненню в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в загальному розмірі 1921,00 грн.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі № 200/10708/19-а - скасувати повністю.
Прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 30 від 05.03.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі ч. 2 ст. 14 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 17.04.2018. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, код ЄДРПОУ 42171861) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1921 (однієї тисячі дев`ятисот двадцять однієї) гривні.
Повне судове рішення - 11 лютого 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            Т. Г. Арабей

                                                                                                                                                                                                                                                Т. Г. Гаврищук