УХВАЛА

04 лютого 2020 року 
м. Київ
Справа №  916/548/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Ткач І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»
на ухвалу Південно- західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Разюк Г.П., судді - Головей В.М., Савицький Я.Ф.)
від 27.11.2019,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроус - Велс»
про стягнення 698  152,55 грн 

ВСТАНОВИВ:
21.12.2019 АТ «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з касаційною скаргою на ухвалу Південно- західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №916/548/19 до суду касаційної інстанції.

Також, заявником було подане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення.

В касаційній скарзі заявник зазначив, що отримав оскаржувану ухвалу Південно- західного апеляційного господарського суду 10.12.2019, що підтверджується, копією першої сторінки вказаної ухвали з відтиском штампу АТ «Комерційний банк «Приватбанк» «Вхідна кореспонденція», а тому касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення останньому повного тексту судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2020 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Південно- західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №916/548/19 залишено без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, з наданням заявнику строку для надання доказів доплати судового збору та доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційної інстанції, зокрема, конверт, в якому на адресу скаржника була надіслана ухвала Південно- західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 або для наведення, за наявності, інших підстав поважності пропуску, встановленого процесуального строку на касаційне оскарження. Колегія суддів зауважила, що доданий до матеріалів касаційної скарги доказ не є достатнім, та таким, що підтверджує дату отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Ухвала Верховного Суду від 10.01.2020 була вручена приватному Акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» 16.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а отже строк для усунення недоліків сплив 27.01.2020.

Дослідивши матеріали справи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відмовляє у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенції) "кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру". 

Відповідно до практики Суду держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали мож-ливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в про-вадженнях у цих судах (див. рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20.05.2010 року). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на дос-туп до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У п. 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, не-повідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте на-віть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Згідно з частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України ка-саційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлен-ня строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що заявником не усунуто недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 10.01.2020, а саме - не надано доказів доплати судового збору, доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційної інстанції та не наведено поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Південно- західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №916/548/19, на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 288, 292, 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №916/548/19 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Південно- західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Південно- західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №916/548/19 надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                           Л. Стратієнко

Судді                                                                                                        Н. Губенко

                                                                                                                         І. Ткач