ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	Львів	Справа № 461/7829/19 пров. № 857/12594/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                              Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                                 Іщук Л.П., Сеника Р.П.,
з участю секретаря судових засідань                                                     Гром І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,
суддя(і) у І інстанції                                                             ОСОБА_2 , 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               29 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС (далі – Митниця) у справі про порушення митних правил № 6691/20900/18 від 04 грудня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі розмірі 8500 грн.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року у справі № 461/7829/19 вказаний позов було задоволено. При цьому суд виходив із того, що враховуючи положення пункту 9-3 «Прикінцевих та перехідних положення» Митного кодексу України (далі – МК), пунктів 11, 16  Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1077,   ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності за вчинення перевищення встановленого статтею 95 МК строку доставки автомобіля, а разом із тим за прострочення вивезення за межі митної території вказаного автомобіля, оскільки поніс відповідальність у виді добровільної сплати до бюджету коштів за фактичне вчинення тих самих дій, які кваліфіковані відповідачем за частиною 3 статті 470 МК.
У апеляційній скарзі Митниця просила зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що митне оформлення транспортного засобу із добровільною сплатою до державного бюджету коштів у сумі 8500 грн не звільняє позивача від обов`язку сплатити штраф, накладений за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 470 МК, якщо постанова у справі про порушення митних правил набрала законної сили до дати митного оформлення транспортного засобі в режимі імпорт.
Представник Галицької митниці Держмитслужби – правонаступника відповідача – у судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник у ході апеляційного розгляду справи заперечили обґрунтованість вимог скаржника, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, постановою заступника начальника Митниці Скоромного Я.І. № 6691/20900/18 від 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні митних правил та притягнуто до відповідальності за частиною 3 статті 470 МК у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. 
Відповідно до зазначеної постанови у ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України було встановлено, що 08 червня 2018 року о 22 год 35 хв через митний пост «Краковець» Митниці громадянин України ОСОБА_1 в`їхав на митну територію України транспортним засобом марки «VW» модель «PASSAT», VIN-код « НОМЕР_1 », реєстраційний номер « НОМЕР_2 », в митному режимі «транзит». Країна реєстрації даного транспортного засобу – Республіка Швеція. У подальшому ОСОБА_1 не доставив цей транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений МК строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше 10 діб без поважних причин.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
У ході апеляційного розгляду позивач ОСОБА_1 підтвердив, що копію оскаржуваної постанови Митниці отримав орієнтовно у лютому 2019 року.
Окрім того, ОСОБА_1 надав суду апеляційної інстанції листи, адресовані ним Митниці, з проханням відкликати виконання у примусовому порядку з Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова постанову № 6691/20900/18 від 04 грудня 2018 року, які датовані ним 07 та 18 квітня 2019 року.
Приписами частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України  позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України  судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.
На переконання апеляційного суду, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
З урахуванням положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції враховує правові позиції Європейського Суду з прав людини, викладені у судових рішеннях у справах «Каменівська проти України», «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»), відповідно до яких право на звернення до суду не є абсолютним та може бути обмеженим, зокрема, встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
Виходячи із встановлених у ході апеляційного розгляду обставин та наявних матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність належних підстав для висновку про наявність поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду. 
Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити частково.
Скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року у справі № 461/7829/19 та залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Постанова у повному обсязі складена 24 січня 2020 року.