П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/1252/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
23 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року  (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, викладену в листі від 31 липня 2019 року №615/М-11, щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку його виплати; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходу у розмірі 22136,22 грн за період з 01 жовтня 2017 року по день фактичної виплати у зв`язку із порушенням строку виплати згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідачем зазначено, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року Головним управлінням здійснено розрахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1% при призначенні пенсії за віком з урахуванням пункту 4.4 Прикінцевих положень до Закону України №1058-IV з урахуванням вже отриманих сум пенсії, починаючи з 01 жовтня 2017 року. Зазначав, що суму боргу на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року виплачено ОСОБА_1 разом з основним розміром пенсії в травні 2019 року. Відповідач вважає, що ним своєчасно та в повному обсязі виконано рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, а підстав для виплати компенсації втрати частини доходів позивачу немає. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі №824/705/18-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії  задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо заниження величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням п. 4-4 Прикінцевих положень до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% відповідно до п.п. 4-4 п.4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вже отриманих сум пенсії, починаючи з 01.10.2017 року.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишено без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року - без змін.
16 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просила здійснити розрахунок та виплату її пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% відповідно до підпункту 4-4 пункту 4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вже отриманих сум пенсії, починаючи з 01 жовтня 2017 року та здійснити розрахунок та виплату індексації пенсії з 01 березня 2019 року, виходячи із нової суми пенсії з 01 жовтня 2017 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124.
Листом від 10 травня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року їй проведено перерахунок пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% з 01 жовтня 2017 року.
Щодо перерахунку пенсії з 01 березня 2019 року посилаючись на пункт 6 Порядку проведення перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач вказував, що під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку (тобто 1%). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Відповідач вважає, що застосування для обчислення розміру пенсії величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 % з 01 жовтня 2017 року, підстав для індексації пенсії з 01 березня 2019 року немає, оскільки розмір пенсії внаслідок такого перерахунку зменшується.
Як вбачається із матеріалів справи, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі №824/705/18-а, 13 травня 2019 року на рахунок позивача надійшло 23556,23 грн, що підтверджується історією по картковому рахунку з 01 березня 2019 року по 16 травня 2019 року. Однак, указану суму було повернуто банком на рахунок Пенсійного фонду на підставі листа №15165/02-10 від 14 травня 2019 року.
20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до базового відділення АТ "Райффайзен банк Аваль" із заявою, в якій просила надати письмову відповідь із зазначенням причин повернення перерахованої суми пенсії у розмірі 23556,23 грн.
28 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до базового відділення АТ "Райффайзен банк Аваль" із заявою, в якій просила виплатити їй суму пенсії та перерахунок пенсії в сумі 23556, 23 грн, яка поступила на її рахунок 13 травня 2019 року, а також просила виплатити їй 23556, 23 грн суму пені 0,1% за кожний прострочений день до дня отримання нею всіх належних їй сум пенсії та суми пені.
29 травня 2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Антонюком А.Г.  за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №824/705/18-а, виданого 06 травня 2019 року Чернівецьким окружним адміністративним судом, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 
Листом від 31 травня 2019 року №97-5-4/117 базовим відділенням АТ "Райффайзен банк Аваль" надано відповідь, в якому повідомлено, що повернення коштів за рахунок № НОМЕР_1 на суму 23556,23 грн вчинено Банком згідно листа №15165/02-10 від 14 травня 2019 року наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. 
27 травня 2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просила надати їй розрахунок перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року та пояснення причини не виплати їй пенсії за травень 2019 року.
03 червня 2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просила надати підтвердження перерахунку 13 травня 2019 року – 25583,28 грн (сума пенсії за травень 2019 року та перерахунок пенсії з 01 жовтня 2017 року) на її поточний рахунок в АТ "Райффайзен банк Аваль" та надати копію листа №15165/02-10 від 14 травня 2019 року, в якому просили повернути перераховані кошти на виплату пенсії та розрахунок пенсії 20125,82 грн, яка зарахована 17 травня 2019 року на рахунок. 
Листом від 10 червня 2019 року №492/М-11 відповідачем надано позивачу відповідь  на зазначені вище заяви, в якому повідомлено про те, що з 01 жовтня 2017 року їй проведено перерахунок пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%. Згідно документів пенсійної справи страховий стаж становить 38 років 2 місяці 1 день. Внаслідок проведеного перерахунку за рішенням суду коефіцієнт страхового стажу склав 0,51525 ((38 років х 12 + 2 місяці): 12 місяців: 100 % х 1,35 % (де 1,35 % - величина оцінки одного року страхового стажу)). Вказано, що для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період роботи з 01 березня 2001 по 28 лютого 2003. Індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії -1,91845. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 7221,81 грн (3764,40 грн - середня заробітна плата у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки х 1,91845). Пенсійна виплата на 01 жовтня 2017 складала 3982,40 грн., в тому числі: 3721,04 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений виходячи з страхового стажу та заробітку (7221,81 грн. х 0,51525), відповідно до статті 27 Закону України від 09 липня 2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон); 261,36 грн. - надбавка за 18 років страхового стажу понад необхідних 2 для жінок 20 років, встановлена в розмірі 18 % від мінімального розміру пенсії, передбаченого частиною  статті 28 та пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону (1452,00 грн. х 18 %,  де  1452,00   грн.  -  прожитковий   мінімум  для   осіб,   які  втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79,00 гривень (1373,00 грн +79,00 грн). Вказано, що перерахунок пенсії позивача проведено у відповідності до зобов`язань, покладених судом на орган Пенсійного фонду України. Зазначено, що пенсійні кошти в сумі 16589,18 грн за період з 01 жовтня 2017 по 28 лютого 2019 перераховано 18 травня 2019 року на визначений позивачем банківський рахунок, відкритий в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", одночасно з виплатою пенсії за травень поточного року в сумі 3536,64 грн. Таким чином, загальна сума пенсії з урахуванням доплати, що належала до виплати в травні 2019 року, склала 20125,82 грн., а не 25583,28 грн., як зазначено у зверненні. Повідомлено, що виплату пенсії в травні поточного року проведено в строки, визначені статтею 47 Закону. Пенсійний орган зауважив, що інформацією про зарахування коштів на поточний рахунок пенсіонера володіє банківська установа, в якій був відкритий рахунок. Проінформовано позивача про те, що згідно з пунктом 6 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 цього Закону на дату проведення перерахунку (тобто на 01 березня 2019).
26 червня 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила виконати рішення судів та виплатити їй недонараховану та невиплачену з 01 березня 2019 року по 01 липня 2019 року суму пенсії 2010,40 грн (502,68*4) та в подальшому виплачувати пенсію в розмірі встановленому рішенням №977260179482 пенсійного фонду (тобто з 01 липня 2019 року сума пенсії – 4051,30 грн; з 01 грудня 2019 року сума пенсії – 4064,62 грн).
Разом із цим просила надати копію листа (на який посилається банк Аваль), в якому просили повернути перераховані 13 травня 2019 року кошти на виплату пенсії в розмірі 25583,28 грн.
Листом від 10 липня 2019 року №557/М-11 відповідачем повідомлено про те, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року та рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №824/705/18-а позивачу проведено перерахунок пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % з урахуванням вже отриманих сум пенсії з 01.10.2017. Недоотримані суми пенсії в розмірі 2010,40 грн. будуть виплачені в липні поточного року разом з перерахованим з 01 липня 2019 року розміром пенсії в сумі 4051,30 грн (всього: 6061,70 грн). Вказано, що інформацією про зарахування коштів на поточний рахунок пенсіонера володіє банківська установа, в якій був відкритий рахунок.
18 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просила провести їй компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати несвоєчасно виплаченої суми пенсії 18599, 58 грн виплаченої 03 червня 2019 року в сумі 11319,18 грн.; 04 червня 2019 року в сумі 5270,00 грн.; 15 липня 2019 року в сумі 2010,40 грн.
Листом від 31 липня 2019 року №615/М-11 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомлено позивача про те, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року та рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 по справі №824/705/18-а позивачу проведено перерахунок пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % відповідно до п. 4-4 п.4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вже отриманих сум пенсії з 01 жовтня 2017 року. Повідомлено, що у вищезазначеній постанові суду відсутнє зобов`язання щодо виплати компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
За таких обставин ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що тривале не нарахування пенсії позивачу за минулі роки (з 01 жовтня 2017 року) сталося з вини відповідача, а фактична повна виплата заборгованості по пенсії у розмірі 22136,22 грн проведена лише на виконання рішення судів у липні 2019 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Так, предметом даного позову є дії відповідача щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку із порушенням строку її виплати, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії та стягнення моральної шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталась до відповідача із заявою від 18 липня 2019 року, в якій просила провести їй компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати несвоєчасно виплаченої суми пенсії. 
Однак, листом від 31 липня 2019 року №615/М-11 в задоволенні вимог заявника відмовлено, оскільки в судових рішеннях, на підставі яких позивачу було проведено нарахування і виплату пенсії з 01 жовтня 2017 року, відсутнє зобов`язання щодо виплати компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
Отже, в даному випадку правовій оцінці підлягає фактично відмова  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку із порушенням строку її виплати, викладена в листі від 31 липня 2019 року №615/М-11.
Відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно із статтями 1 та 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі – Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159) встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Колегія суддів звертає увагу, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-III та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Зазначене вище повністю відповідає правовим висновкам Верховного Суду, зробленим на підставі аналізу норм Закону №2050-III та Порядку №159 в аналогічних відносинах, які викладені у постанові від 19 вересня 2019 року у справі №522/9778/16-а, у постанові від 20 лютого 2018 року у справі №336/4675/17,у постанові від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, у постанові від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, у постанові від 22 листопада 2018 року у справі №522/1404/17.
Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, вирішуючи даний спір в частині позовних вимог щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку із порушенням строку її виплати відповідно до Закону №2050-III та Порядку №159, суд враховує вказані вище висновки суду касаційної інстанції, зроблені у справах з аналогічних відносин.
Так, у вказаних вище справах, як і в цій справі, нарахування і виплата пенсії позивачам було здійснено пенсійним органом на виконання рішення судів про зобов`язання здійснити виплату позивачам пенсії за минулий період, несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. При цьому у справі №523/1124/17, вирішеної на користь позивача, відмова пенсійного органу нарахувати і виплатити йому вказану компенсацію, як і в даній справі відмова, що оформлена листом від 31 липня 2019 року №615/М-11, була обґрунтована відповідачем не зазначенням у судових рішеннях, на підставі яких здійснено нарахування і виплату пенсії, про стягнення на користь особи компенсації втрати частини доходів.
Враховуючи викладене, оскільки тривале не нарахування пенсії позивачу за минулі роки (з 01 жовтня 2017 року) сталося з вини відповідача, а фактична повна виплата заборгованості по пенсії у розмірі 22136,22 грн проведена лише на виконання рішення судів у липні 2019 року, що вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем в апеляційній скарзі, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених їй на підставі рішення суду.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що пенсію позивачу виплачено вчасно, оскільки її частина не виплачена відповідачем, а стягнута згідно судових рішень після строків, у які вона повинна була сплачуватись (з 01 жовтня 2017 року).  
Наведене також узгоджується із висновками Верховного Суду, зокрема, у постанові від 22 листопада 2018 року у справі №522/1404/17.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, викладену в листі від 31 липня 2019 року №615/М-11, щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку його виплати та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходу у розмірі 22136,22 грн за період з 01 жовтня 2017 року по день фактичної виплати у зв`язку із порушенням строку виплати згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". 
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.         
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  23 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.