ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року	Львів	Справа № 260/939/19 пров. № 857/12206/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Запотічного І.І.,
з участю секретаря судового засідання -           Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         Кость Ю.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.10.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській обл. про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя суду І інстанції: Іванчулинець Д.В.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 27 хв. 02.10.2019р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 21.10.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

02.07.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ /МВС/ України в Закарпатській обл. № 119 о/с від 07.06.2019р. «По особовому складу» про звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл.; поновити позивача ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл.; стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.06.2019р. (а.с.4-12).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.10.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ відповідача Управління МВС України в Закарпатській обл. № 119 о/с від 07.06.2019р. «По особовому складу» про звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл.; поновлено позивача ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл.; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено до негайного виконання (а.с.49-55).

          Згідно додаткового рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.11.2019р. стягнуто з відповідача Управління МВС України в Закарпатській обл. на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4448 грн. 29 коп., без врахування податків та зборів; рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 1242 грн. 05 коп. допущено до негайного виконання (а.с.87-90).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління МВС України в Закарпатській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову по справі, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.94-98).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на підставі попереднього судового рішення позивача було поновлено на посаді з 18.10.2017р. Однак, у зв`язку із прийняттям постанови КМ України № 730 від 16.09.2015р. «Про утворення територіальних органів національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС» та наказу МВС України № 1388 від 06.11.2015р. «Про організаційно-штатні питання» втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС згідно з відповідним переліком. Відповідно до наказу МВС України № 1311 від 30.10.2015р. «Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС Закарпатської обл.» відповідач перебуває в стані ліквідації.
По причині наведеного, згідно наказу відповідача № 78 о/с від 08.04.2019р. позивача зараховано в розпорядження Управління МВС України в Закарпатській обл. на два місяці, звільнивши з попередньої посади. Через відсутність вакантної посади 08.04.2019р. ОСОБА_1 був попереджений про вивільнення за скороченням штатів.
При цьому, покликання на попередні судові рішення, в тому числі на постанову Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі № 807/2435/15, є недоречними, оскільки вказаним правовідносинам вже надана правова оцінка судом, а винесені судові рішення виконані в установленому порядку.
Водночас, пункти 9 і 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачають вирішення питання про подальше проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015р., а тому неприйняття працівника міліції на службу в поліцію до вказаного строку є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Також позивач може на загальних підставах прийняти участь в конкурсі на зайняття вакантної посади, що заміщуються поліцейськими.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

          Відповідно до роз`яснень, наведених у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 працював в органах внутрішніх справ з 10.11.2011р. на різних посадах, зокрема, з 2012 року перебував на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл.
10.06.2014р. відповідно до наказу Управління МВС України в Закарпатській обл. № 116 о/с «По особовому складу» позивача було звільнено з органів внутрішніх справ із посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району), у запас (із постановленням на військовий облік), відповідно до п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затв. постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р.
Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015р. визнано протиправним та скасовано накази Управління МВС України в Закарпатській обл. № 668 від 28.05.2014р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УМВС» та № 116 о/с від 10.06.2014р. «По особовому складу» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ та поновлено останнього на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл.
Наказом Управління МВС України в Закарпатській обл. № 31 о/с від 18.11.2015р. «По особовому складу» відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 49270705, виданої Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у Закарпатській обл. від 09.11.2015р., було поновлено лейтенанта міліції - позивача (М-158341) на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) з 12.06.2014р., та цим же наказом згідно з п.п.10, 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з 18.11.2015р. у запас Збройних сил за п.64 «г» (через скорочення штатів).
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.05.2016р. у справі № 807/2435/15, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016р., визнано протиправним та скасовано наказ Управління МВС України в Закарпатській обл. № 31 о/с від 18.11.2015р. в частині звільнення з органів внутрішніх справ та поновлено позивача на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл.
Згідно з постановою Касаційного адміністративного суду від 21.03.2018р. у справі № 807/2435/15 касаційну скаргу Управління МВС в Закарпатській обл. залишено без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.
На виконаннзі постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.05.2016р. у справі № 807/2435/15 наказом Управління МВС України в Закарпатській обл. № 163 о/с від 14.08.2017р. позивача поновлено на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл.
14.08.2017р. на виконання п.9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» позивачем подано рапорт на ім`я голови ліквідаційної комісії Управління МВС України у Закарпатській обл. та заяву на ім`я начальника Головного управління Національної поліції у Закарпатській обл. про прийняття рішень щодо переведення позивача до лав Національної поліції України.
Наказом № 164 о/с від 15.08.2017р. відповідач зарахував позивача в розпорядження Управління МВС України в Закарпатській обл., звільнивши із займаної посади з майбутнім попередженням про звільнення з 15.10.2017р.
10.10.2017р. позивачем в порядку ст.179 КЗпП України та ст.18 Закону України «Про відпустки» цінним листом з описом подано заяву на ім`я голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Закарпатській обл. про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років з копією свідоцтва про народження дитини. За результатами розгляду 08.11.2017р. цієї заяви в її задоволенні відмовлено.
17.10.2017р. головою ліквідаційної комісії Управління МВС України в Закарпатській обл. винесено наказ № 212 о/с від 17.10.2017р. «По особовому складу», згідно якого на підставі п.п.10, 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України позивача, лейтенанта міліції, оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл., звільнено з 17.10.2017р. у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019р. рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2018р. у справі № 807/1406/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Управління МВС України в Закарпатській обл. № 212 о/с від 17.10.2017р. «По особовому складу»; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу із обслуговування м.Мукачева та Мукачівського району Управління МВС України в Закарпатській обл. з 18.10.2017р.; стягнуто з Управління МВС України в Закарпатській обл. на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19179 грн. 64 коп., без врахування податків та зборів.
На виконання цього рішення суду наказом Управління МВС України в Закарпатській обл. № 77 о/с від 08.04.2019р. позивача поновлено на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл. (а.с.13).
У відповідності до п.9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» позивач, будучи працівником міліції, виявив бажання проходити службу в поліції шляхом написання рапортів від 08.04.2019р. на ім`я голови ліквідаційної комісії Управління МВС України у Закарпатській обл. та на ім`я начальника Головного управління Національної поліції у Закарпатській обл. (а.с.15).
07.06.2019р. головою ліквідаційної комісії Управління МВС України в Закарпатській обл. винесено наказ № 119 о/с від 07.06.2019р. «По особовому складу», згідно якого на підставі п.п.10, 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України позивача, лейтенанта міліції, оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл., звільнено з 10.06.2019р. за п.64 «г» (через скорочення штатів) (а.с.14).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені по справі обставини свідчать про виявлення позивачем бажання проходити службу в органах поліції, однак відповідач не вирішував питання щодо можливого використання позивача на службі, як однієї з умов, з якою пов`язано звільнення за п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України; не пропонував посад для працевлаштування у новоствореному органі поліції з огляду, зокрема, на стаж роботи та рівень кваліфікації, а тому спірний наказ про звільнення не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Згідно з п.1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім, пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Пунктом 1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до постанови КМ України № 730 від 16.09.2015р. «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів внутрішніх справ» ліквідовано, як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС України, в тому числі Управління МВС України в Закарпатській обл.
Наказом МВС України № 1388 від 06.11.2015р. «Про організаційно-штатні питання» було визначено такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС, що додається.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління МВС України в Закарпатській обл. з 06.11.2015р. перебуває в стані припинення, разом з тим, запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи відсутній.
Згідно з ч.1 ст.49-1 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники МВС України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Відтак, згідно вищенаведених норм, виникнення права в Управління МВС України в Закарпатській обл. щодо звільнення працівників з органів внутрішніх справ безпосередньо пов`язане з моментом попередження таких про наступне вивільнення.
Закон України «Про Національну поліцію» було опубліковано 06.08.2015р. в газеті «Голос України».

Відповідно до п.9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» позивач, як працівник міліції, виявив бажання проходити службу в поліції шляхом написання чергового рапорту від 08.04.2019р. на ім`я голови ліквідаційної комісії Управління МВС України у Закарпатській обл. та начальника Головного управління Національної поліції у Закарпатській обл. (попередній рапорт позивач подав 14.08.2017р.), однак таке право позивача реалізоване не було.

Згідно правової позиції, висловленої судом касаційної інстанції під час вирішення справи № 807/2435/15, на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, тобто, з моменту звільнення і до моменту винесення відповідачем наказу про поновлення позивача на роботі останній знаходився у вимушеному прогулі, а тому в цей період на позивача не поширювалась дія п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію».
За таких обставин позивач міг скористатись правом прийняття на службу в органи поліції з часу поновлення на посаді, а саме 08.04.2019р., тоді й був написаний черговий рапорт, однак рішення по цьому рапорту прийнято не було.

Пункти 9, 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначають, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.
Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Пунктом 64 «г» Положення передбачено, що звільнення у зв`язку зі скороченням штатів допускається лише за відсутності можливості подальшого використання на службі.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що можливість звільнення працівника міліції зі служби в органах внутрішніх справ обумовлюється встановленням факту неможливості подальшого використання такої особи на службі.
В свою чергу, пунктом 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, посада якої скорочена, може бути прийнята на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за її згодою (за умови її відповідності вимогам до поліцейських). При цьому, слід враховувати, що формою волевиявлення такої особи є надання згоди на призначення на посаду, якій, в свою чергу, має передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду за ініціативою керівника.
В цьому випадку згода особи є відповіддю на вищезазначену ініціативу, наслідком якої є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції.
Працівник міліції, який попереджений про звільнення за скороченням штатів у даному випадку не має можливості виявити ініціативу, а своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на пропозицію керівництва.
При цьому, важливо зазначати, що така ініціатива керівництва є обов`язковою, оскільки без неї не може бути виявлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання на службі відповідно до п.64 «г» Положення.
Лише у разі, коли буде встановлено, що особа відмовилась від усіх запропонованих їй посад в органах поліції, у роботодавця виникають підстави для застосування п.10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» щодо звільнення особи за скороченням штатів.
У зв`язку з тим, що встановлені по справі обставини свідчать про те, що позивачем виявлено бажання проходити службу в органах поліції, а відповідач не вирішував питання щодо можливого використання позивача на службі, як однієї з умов, з якою пов`язано звільнення за п.64 «г» Положення, не пропонував посад для працевлаштування у новоствореному органі поліції з огляду, зокрема, на стаж роботи та рівень кваліфікації, колегія суддів робить висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу про звільнення та поновлення позивача на публічній службі з 10.06.2019р.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Оскільки на час розгляду даної справи юридична особа Управління МВС України в Закарпатській обл. не припинена, тому поновлення позивача на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) Управління МВС України в Закарпатській обл. є вірним.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

          Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.
В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Управління МВС України в Закарпатській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.10.2019р. в адміністративній справі № 260/939/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Дата складення повного судового рішення: 05.02.2020р.