Справа № 149/2738/19
Провадження № 22-ц/801/455/2020
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вергелес В. О.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року	Справа № 149/2738/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2019 року, ухвалене суддею Вергелесом В.О. в м. Хмільнику, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 124 119,15 грн за кредитним договором №б/н від 26.01.2011 та судові витрати у розмірі 1 921 грн.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2019 має заборгованість у розмірі 363 606,13 грн, однак, зважаючи на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, заборгованість за розрахунками банку становить 124 119,15 грн, яка складається з: 3 130 грн – заборгованість за кредитом; 120 989,15 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом з 26.01.2011 по 31.03.2018. 
Порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2011 в розмірі 3130,00 гривень - заборгованість за кредитом. В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 48,40 гривень.
Не погодившись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам, ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення позову в цій частині. В іншій частині просить рішення залишити без змін.
Скарга мотивована тим, що висновок суду про непогодження сторонам договору істотних умов про розмір процентів не відповідає обставинам справи, оскільки відповідачем разом з анкетою-заявою про приєднання до мов та правил надання банківських послуг надано підписану позичальником довідку про умови кредитування; в даному випадку не може бути взята до уваги позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц з приводу не підписання Умов та правил надання банківських послуг, оскільки відповідач не довів, що його було ознайомлено з іншими Умовами та Правилами, а також Тарифами; суд прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. 
Від представника позивача Роя В.В. надійшли додаткові пояснення, в яких він наводить розрахунок процентів за користування кредитом за первісною ставкою – 30% річних (2,5% на місяць) та просить врахувати його при розгляді апеляційної скарги, в разі, якщо суд дійде до висновку про необхідність перерахунку заборгованості, виходячи із зазначеної в довідці процентної ставки.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні процентів, тому в іншій частині рішення суду в силу ст.367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Частково задовольняючи позов (стягуючи лише заборгованість по тілу кредиту), суд першої інстанції виходив із того, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентах за користування кредитом відсутні, оскільки їх розмір та порядок сплати не обумовлений сторонами.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, що 26 січня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.16-17). 
Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду» від 26.01.2011, сторони погодили, що базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) становить 2,5%; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становить 3,75%.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів суд виходив з того, що у заяві позичальника від 26.01.2011 процентна ставка не зазначена.
В підписаній позичальником анкеті-заяві від 26.01.2011 дійсно не міститься умов щодо сплати процентів.
Однак, судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався також на довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду.
Вказаною довідкою, з якою під власноручний підпис ознайомлений позичальник ОСОБА_1 , визначена базова процентна ставка в місяць - 2,5%, що свідчить про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.
Вказана довідка, як і анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписана ОСОБА_1 26.01.2011. Факт підписання такої довідки ОСОБА_1 не заперечувався.
З урахуванням наявності в матеріалах справи вказаної довідки, підписаної позичальником, колегія суддів приходить до висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки за процентами.
Довідка позичальника дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить 30 % (2,5% в місяць).
Позивач просив стягнути з відповідача 120 989,15 грн процентів за користування кредитом з 26.01.2011 по 31.03.2018, нарахованих у відповідності до умов підписаної ОСОБА_1 довідки.
Як вбачається з наданого банком розрахунку, з 01.09.2014 банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки до 34, 80 % (43, 20%) річних.
Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Колегія суддів наголошує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч.ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.
Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.
З матеріалів справи слідує, що позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.
Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.
Позивачем не надано доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за підвищеною процентною ставкою, повідомлення позичальника про підвищення процентної ставки та прийняття/неприйняття позичальником пропозиції кредитора, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження обізнаності позичальника лише про відсоткову ставку 30% річних.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за період з 01.09.2014 по 31.03.2018 виходячи з процентної ставки 30% річних.
Оскільки сторонами не погоджено строк повернення кредиту (користування ним), то проценти відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики, тобто в даному випадку до 31.03.2018 (в межах заявлених вимог).
Згідно наданого банком розрахунку з 26.01.2011 по 31.08.2014 включно за ставкою 30% річних нараховано 1778,09 грн процентів.
З розрахунку 30% річних на залишок заборгованості, розмір процентів з 01.09.2014 по 31.03.2018 становить 3 411,70 грн (3130 грн х 30% /360 х 1308 днів прострочки).
Таким чином, заборгованість за відсотками з 26.01.2011 по 31.03.2018 становить 4 966, 23 грн (1778,09 грн + 3 411,70 грн – 223,56 грн (сплата відповідачем 03.03.2016)).
За таких обставин, оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користуванню кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 146,37 грн, сплачений позивачем за подачу позовної заяви, та 118,27 грн, сплачений позивачем за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги про стягнення заборгованості по процентам задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором №б/н від 26.01.2011 за період з 26.01.2011 по 31.03.2018 в розмірі 4 966 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят шість) гривень 23 копійки.
Рішення суду в частині стягнення судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 146 (сто сорок шість) гривень 37 копійок.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 118 (сто вісімнадцять) гривень 27 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко