ПОСТАНОВА
Іменем України

19 грудня 2019 року 
Київ
справа №520/7985/16-а
адміністративне провадження №К/9901/33441/18

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого (судді-доповідача) - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції, інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Рейди Богдана Миколайовича, за участю третьої особи Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Шевчук О.А., суддів Зуєвої Л.Є.,  Федусика А.Г.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. 11 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до лейтенанта поліції, інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Рейди Богдана Миколайовича, в якому просив:
- скасувати постанову серії ПС2 №898920 від 29 квітня 2016 року, якою його було притягнуто до відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі - КУпАП) і накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн:
- справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
2. На обґрунтування позову зазначає про необґрунтованість оскарженої постанови у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує про відсутність зазначення в оскарженій постанові, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, і за нього окремо не накладене адміністративне стягнення. Стверджує, що у зазначеному в постанові місці і час він не керував вказаним в постанові транспортним засобом і не перебував у ньому. Спілкування з відповідачем відбулося за місцем його проживання, поза межами транспортного засобу. На наданому відповідачем відеозаписі не можливо розрізнити марку і номерні знаки автомобіля та наявність інкримінованого йому порушення. Вказує на відсутність обов`язку пред`явити посвідчення водія і свідоцтво на транспортний засіб, оскільки він перебував поза автомобілем і не мав статусу водія. Також зазначає, що вказані дії є об`єктивною стороною правопорушення передбаченого статтею 185 КУпАП у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею 
ІІ. Встановлені судами обставини справи          
3. Згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №898920 від 29 квітня 2016 року позивач 29.04.2016 о 14год 10 хв у м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 55е здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3; не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб. Пункти 2.1а, 2.1б. 8.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР). У зв`язку з чим позивача притягнуто до відповідальності у вигляді накладення стягнення у сумі 425 грн. за порушення частини 1 статті 126 КУпАП.
4. Також 29.04.2016 щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОД 013326 від 29.04.2016 року, згідно з яким, останній 29.04.2016 о 14.20 в м. Одеса, вул. Світанку, 2/1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню і вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, що полягала у систематичному непред`явленні посвідчення водія та свідоцтва на транспортний засіб (пункт 2.4. ПДР), відштовхуванні поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, чим вчинив правопорушення передбачене статтею 185 КУпАП. 
5. Київський районний суд м.Одеси у постанові від 02 серпня 2016 року дійшов висновку, що висновки протоколу про те, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору працівнику поліції не підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів і відмовив начальнику Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції м.Одеса про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП України та закрив провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
6. Суть спору полягає у визначенні правомірності оскарженої постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до відповідальності частиною 1 статті 126 КУпАП.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
7. Київський районний суд м.Одеси постановою від 02 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав незаконною та скасував Постанову ПС2 № 898920 від 29 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 455,00 грн.
8 Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт керування позивачем автомобілем не доведений, а висновки відповідача щодо такої обставини ґрунтуються на припущеннях. Посилаючись на частину 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вказав на відсутність належних і достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, склад якого передбачено положеннями частиною 1 статті 126 КУпАП, а також відсутність доказів вчинення порушення пунктів 2.1а, 2.1б, 8.5 ПДР порушення ним вимог дорожньої розмітки 1.3, дійшов висновку, що постанова серії ПС2 №898920 від 29.04.2016 є незаконною, оскільки згідно з її змістом позивача було визнано винним у вказаному правопорушенні та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу без достатніх для такого підстав.
9. Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 05 квітня 2017 року скасував постанову Київського районного суду м.Одеси від 02 лютого 2017 року і прийняв нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив. 
10. Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з підтвердження належними і допустимими доказами по справі скоєння позивачем правопорушення, за яке він був притягнутий до адміністративної відповідальності спірною постановою. Водночас пояснення позивача містять протиріччя і не підтверджуються відповідними доказами.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги і аргументи сторін
11. Не погоджуючись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість оскарженої постанови суду апеляційної інстанції і порушення останнім норм процесуального права просить скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
12. На обґрунтування касаційної скарги зазначено про не дослідження у судовому засіданні судом апеляційної інстанції доказів, які містяться в матеріалах справи, зокрема наданих відповідачем заперечень і відеозапису, посилання на дослідження яких міститься в мотивувальній частині оскарженого судового рішення. Також вказано про преюдиційне значення постанови Київського районного суду м.Одеси від 02 серпня 2016 року.
13. Відповідач і третя особа подали заперечення на касаційну скаргу, в яких з посиланням на правомірність оскарженої постанови просять відмовити у задоволенні касаційної скарги.
V. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
14. Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
15. Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
16. Пункт 8.5. ПДР: дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.
17. Згідно з пунктом 1.3 Розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка має таке значення: 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.
18. Підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
19. Підпунктами «а», «б» пункту 2.1 України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб.
20. Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП порушення вимог дорожньої розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
21. Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
22. Згідно з частиною 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
23. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
24. В силу приписів статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
25. За правилами частини 3 статті 3 КАС України (в редакції від 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
26. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина перша статті 69 КАС України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції).
27. За правилами статті 86 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції) суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
28. Порядок дослідження доказів для встановлення обставин справи, від з`ясування яких залежить винесення рішення у справі закріплює частина 2 статті 138 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції), якою передбачено, що для встановлення обставин, зазначених у частині першій цієї статті, у судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, досліджуються письмові та речові докази, у тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.
29. Специфіка дослідження звуко- і відеозаписів визначена статтею 146 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції), частиною 1 якої передбачено, що відтворення звукозапису і демонстрація відеозапису проводяться в залі судового засідання або в іншому спеціально обладнаному для цього приміщенні з відображенням у журналі судового засідання основних технічних характеристик обладнання та носіїв інформації і зазначенням часу відтворення (демонстрації). Після цього суд заслуховує пояснення осіб, які беруть участь у справі.
30. Матеріали справи свідчать, що на підтвердження вчинення позивачем інкримінованих йому правопорушень, які стали підставою для винесення оскарженої постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем надано до справи компакт диск з відеозаписами.
31. В мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції вказано про дослідження колегією суддів наданого відповідачем відеозапису, яким зафіксовано допущені позивачем правопорушення.
32. При цьому, журнал судового засідання від 05.04.2017 у справі №520/7985/16-а не містить передбаченого частиною 1 статті 146 КАС України відображення основних технічних характеристик обладнання, на якому була здійснена демонстрація відеозапису та носія інформації і зазначення часу відтворення (демонстрації).
33. Також у зазначеному журналі переліку дій, які відбувались в ході судового засідання відсутня інформація щодо дослідження відеозапису і заслуховування після цього пояснень представника позивача, який брав участь у справі.
34. Дослідивши шляхом відтворення звукозапису судового засідання суду апеляційної інстанції від 05 квітня 2017 року, касаційний суд встановив, що судом апеляційної інстанції не досліджувався шляхом здійснення демонстрації відеозапису в залі судового засідання наданий відповідачем як доказ вчинення позивачем інкримінованого йому порушення диск з відеозаписом.
35. Судом лише було зазначено підчас судового засідання, що вказаний диск був ним переглянутий при здійсненні підготовки справи до розгляду.
36. Водночас представник позивача надавав пояснення в судовому засіданні під час яких вказував на підтвердження зазначених ним обставин наданим відповідачем відеозаписом і ці обставини спростовані судом апеляційної інстанції в оскарженому рішенні з посиланням зокрема на відеозаписи з місця події.
37. Дослідження доказів, як стадія процесу доказування полягає в безпосередньому сприйнятті та вивченні судом інформації про факти, що містяться у передбачених законом джерелах доказів. Дослідження доказів здійснюється під час судового розгляду справи, ознайомлення зі змістом доказів поза процесом не має значення для вирішення справи.
38. Дослідження доказів повинно відбуватись у чітко регламентованому адміністративним процесуальним законодавством порядку. У протилежному випадку доказ, який не досліджений або досліджений з порушенням норм адміністративного процесу, судом не враховується при прийнятті судового рішення.
39. Таким чином, на порушення вимог наведених вище норм, судом апеляційної інстанції не дотримано процедури дослідження обставин справи, визначеної адміністративним процесуальним Кодексом. Як було зазначено вище, відповідні відеозаписи судом не переглядались.
40. В свою чергу, Верховний Суд зазначає, що лише після належного встановлення таких фактичних обставин та аналізу їх правового регулювання можна зробити висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому порушення і правомірність оскарженої постанови.
41. Суд касаційної інстанції відповідно до частини другої статті 341 КАС України позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
42. Пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій з направленням справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
43. Зважаючи на те, що допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якому слід належним чином дослідити усі докази у справі і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
44. Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
45. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
46. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року скасувати.
47. Справу направити на новий судовий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська