Справа № 991/2722/19
Провадження №11-сс/991/64/20
Слідчий суддя: ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року                                                                місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 , 
особи, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.12.2019,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.12.2019скаргу  ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ТОВ «Сіті Ліфт» і ТОВ «Київ Медіа» кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст.157, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 КК України - повернуто заявнику.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_6 11.01.2020 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.12.2019 у провадженні № 1-кс/991/3325/19 та зобов`язати Вищий антикорупційний суд повторно розглянути скаргу за вих. № 3620/16 від 16.12.2019 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ щодо не внесення до ЄРДР відомостей його заяви за вих. № 3596/12 від 12.12.2019 про вчинене кримінальне правопорушення ТОВ «Сіті Ліфт» і ТОВ «Київ Медіа». 

У судовому засіданні ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав. Просить її задовольнити. 
Детектив у судове засідання не прибув, будучи повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України його неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів скарги вбачається, що 12 грудня 2019 року через канцелярію Національного антикорупційного бюро ОСОБА_6 подав на ім`я керівника ГПД НАБУ  ОСОБА_7   заяву про вчинене кримінальне правопорушення. У заяві ОСОБА_6  зокрема самостійно кваліфікував вчинення ТОВ «Сіті Ліфт» і ТОВ «Київ Медіа» кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст.157, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 КК України. Зазначив, що діями вказаних підприємств заподіяно матеріальну шкоду на суму 3 000 000,00 грн. 
16 грудня 2019 року  ОСОБА_6 звернувся зі скаргою на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України до Вищого антикорупційного суду (вих. № 3620/16), в якій вказував, що його жодним способом не було повідомлено про внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі його заяви, та просив суд визнати бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 протиправною, зобов`язати його внести відомості до ЄРДР згідно поданої ним заяви із зазначенням правової кваліфікації, а також надати йому належним чином завірені витяги з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною першою статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно з ч. 4 с. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
 Пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України передбачено такі умови:
1) злочин вчинено Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; державним службовцем, посада якого належить до категорії "А"; депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру"; особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище; військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;
2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2  Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини. 
Повертаючи вказану скаргу слідчий суддя послався на те, що відсутні умови, передбачені пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України. 
Разом з тим, з таким висновком слідчого судді повністю погодитися неможливо.
Відповідно до ч.2 ст.33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Відсутність умов, передбачених пунктами 1 та 3 частини п`ятої статті 216 КПК України підтверджується матеріалами скарги. 
Однак, посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на непідсудність скарги через відсутність умов, передбачених п.2 частини п`ятої статті 216  КПК України, а саме на те,  що в заяві не йдеться про вчинення злочину службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків є необґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Дійсно, в заяві не йдеться про вчинення злочину службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, однак дана обставина не стверджує беззаперечної відсутності умов передбачених п. 2 частини п`ятої статті 216 КПК України, і у зв`язку з цим наявності підстав для повернення скарги.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
В силу вимог п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Тому, оскаржувана ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду підлягає скасуванню, а матеріали за скаргою ОСОБА_6 - поверненню до Вищого антикорупційного суду для розгляду слідчим суддею скарги по суті та постановлення процесуального рішення (задоволення скарги чи відмови в її задоволенні або повернення чи відмови у відкритті провадження з інших підстав тощо) відповідно до вимог ст. ст. 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України. 

Враховуючи те, що КПК України не передбачає повноважень суду апеляційної інстанції щодо покладення будь-яких обов`язків на суд першої інстанції, вимога апеляційної скарги зобов`язати Вищий антикорупційний суд повторно розглянути скаргу не підлягає задоволенню. 

Керуючись ст.ст. 115, 214, 303, 304, 309, 376, 392, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 – задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 грудня 2019 року про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ТОВ «Сіті Ліфт» і ТОВ «Київ Медіа» кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст.157, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 КК України – скасувати.

Матеріали за скаргою ОСОБА_6 повернути до Вищого антикорупційного суду для виконання вимог ст. ст. 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                  ОСОБА_2 

Судді:                
ОСОБА_3 
                                                        
ОСОБА_4