Дата документу 29.01.2020 Справа № 328/2512/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 328/2512/18                                        Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/534/2020 Коваленко П.Л.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.
               Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенко Е.А.                
За участю секретаря: Книш С.В.
       
               розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,
В С Т А Н О В И В:
       У вересні 2018 року ТОВ «Геолан-агро» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що 20 серпня 2017 року між ТОВ «Геолан-агро» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений попередній договір, відповідно до якого сторони зобов`язались в майбутньому до 20 серпня 2018 року укласти договір оренди земельної ділянки, площею 6,0981 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, кадастровий номер 2325282800:09:003:0020, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за яким ТОВ «Геолан-агро» буде орендарем, а відповідач ОСОБА_2 - орендодавцем. 
Відповідно до пункту 7 попереднього договору, сторони домовились, що основний договір буде укладений строком на 10 років. 
Також між сторонами були узгоджені інші суттєві умови основного договору оренди земельної ділянки, який мав бути укладений між сторонами у визначені строки. 
Згідно з умовами укладеного попереднього договору (пункт 11), на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання основного договору, відповідач ОСОБА_2 передано ТОВ «Геолан-агро» копію свого паспорту та ідентифікаційного номеру, які повинні надаватись ТОВ «Геолан-агро» органу державної реєстрації, що буде здійснювати реєстрацію речового права згідно із основним договором оренди земельної ділянки.
На виконання умов попереднього договору, між сторонами протягом встановленого строку (до 20 серпня 2018 року), був укладений договір оренди земельної ділянки №679 від 17.08.2018 року, який містив положення узгоджені в попередньому договорі та інші умови визначені положеннями діючого законодавства. 
ТОВ «Геолан-агро» з метою реєстрації речового права - оренди за договором оренди земельної ділянки №679 від 17.08.2018 року, звернувся до державного реєстратора Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області.
03 вересня 2018 року державним реєстратором було прийняте рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Причиною відповідної відмови була наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме земельну ділянку кадастровий № 2325282800:09:003:0020.
Як виявилось пізніше, всупереч досягнутої домовленості, це зважаючи на наявність попереднього договору, ОСОБА_2 уклала договір оренди відповідної земельної ділянки із ОСОБА_1 , а саме 15 ІНФОРМАЦІЯ_1 2017 року, строком на 15 років. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового орава від 27.11.2017 року №105129812, відповідне право оренди за орендарем – ОСОБА_1 , було зареєстроване в державному реєстрі.
Вважає, що договір оренди земельної ділянки від 15.11.2017 року, укладений між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є незаконним і має бути визнаний недійсним в судовому порядку, з підстав його суперечності окремим положенням Цивільного кодексу, а саме: укладання спірного договору оренди земельної ділянки, при наявності попереднього договору, суперечить ст.ст.203, 215, 629, 635 ЦК України, також порушує первинно досягнуту домовленість позивача з ОСОБА_2 (волевиявлення сторін) щодо укладання саме з позивачем договору оренди земельної ділянки.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 2325282800:09:003:0020 від 15 листопада 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38348431 від 27.11.2017 року, прийняте державним реєстратором Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області Фещенко Є.О. (запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 23572134) та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.
Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019 року в задоволені позову відмовлено.
У апеляційній скарзі ТОВ «Геолан-агро» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом залишилось поза увагою, що укладений між відповідачами договір оренди землі в цілому суперечить ч.1 ст.203 ЦК України. Суд помилково вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ч.2 ст.635 ЦК України. Не прийнято до уваги, що попередній договір вже був реалізований сторонами шляхом укладення основного договору 17.08.2018 року. Неправомірно до спірних правовідносин не застосовані положення ст.8 ЦК. Просить скасувати рішення суду і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки (кадастровий номер 2325282800:09:003:0020) загальною площею 6,0981 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області в порядку спадкування. 20 серпня 2017 року між ТОВ «Геолан-агро» та ОСОБА_2 був укладений попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов`язались в майбутньому до 20 серпня 2018 року укласти договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років. На виконання умов попереднього договору, 17 серпня 2018 року між ТОВ «Геолан-агро» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки № 679. З метою реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку позивач звернувся до державного реєстратора Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області. 03 вересня 2018 року державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку (кадастровий номер 2325282800:09:003:0020). 15 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 15 років. 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 в державному реєстрі було зареєстровано речове право на спірну земельну ділянку.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності фактів, що свідчили б про недійсність оскаржуваного правочину. 
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що при укладанні спірного договору оренди земельної ділянки, його сторонами було узгоджено всі істотні умови, дотримано форму договору, а його укладання було спрямоване на реальне настання правових наслідків, а саме використання орендарем предмету договору – земельної ділянки – за призначенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Виходячи з аналізу зазначених правових норм та змісту спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що спірний договір оренди відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.
Також колегія суддів вважає, що укладення ОСОБА_2 спірного договору оренди земельної ділянки з іншим контрагентомвсупереч попереднього договору від 20 серпня 2017 року, не тягне за собою його недійсність. 
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Так, ОСОБА_2 мала право на свій розсуд обрати контрагента при укладанні договору оренди належної їй земельної ділянки. Разом з тим, позивач має право на відшкодування збитків, завданих ОСОБА_2 у зв`язку із невиконанням нею умов укладеного попереднього договору. Проте зазначених вимог позивач не пред`являв. 
Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» залишити без задоволення.
Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019 рокув цій справі залишити без змін.
         Дата складання повної постанови 03 лютого 2020 року.
                Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар
       
                Е.А. Онищенко