УХВАЛА

20 січня 2020 року 
Київ
справа №460/1702/19
адміністративне провадження №К/9901/1319/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Калашнікової О.В.,          
суддів - Губської О.А., Єресько Л.О.,
перевіривши касаційну ОСОБА_1 
на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду 13 листопада 2019 року
у справі    №460/1702/19
за позовом ОСОБА_1 
до Рівненської районної державної адміністрації 
про визнання протиправним та скасування наказу,-
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Рівненської районної державної адміністрації (надалі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 18 лютого 2019 року №7-к «Про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади першого заступника голови Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області». 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху з підстав не відповідності позовної заяви вимогам статей 160,161 Кодексу адміністративного судочинства (надалі- КАС України ).
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв`язку з не виконанням ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Позивач оскаржив таке рішення в апеляційному порядку, внаслідок чого суд апеляційної інстанції постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 13 листопада 2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 04 вересня 2019 року у справі № 460/1702/19 - без змін. 
Вважаючи, що такі рішення судів попередніх інстанцій постановлені з порушенням вимог процесуального закону, позивач подав касаційну скаргу.
Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Залишаючи позов без руху суд першої інстанції звернув увагу, що позивач звернувся до суду із пропуском строку, не додав заяву про поновлення пропущеного строку та доказів поважності причин його пропуску також позивачем не зазначено вірне найменування відповідача, яке відповідає ідентифікаційному коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви.
На виконання ухвали від 13 липня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, позивач скерував до суду заяву та надав два примірника адміністративного позову та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. 
В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що ним не порушено процесуальний строк, оскільки, позивач не звертається до суду із позовними вимогами про його поновлення, а виключно про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, як таке, що не відповідає Закону. Звернув увагу, що вимога про поновлення на роботі позивачем не заявляється, а отже приписи частини 5 статті 122 КАС України не застосовуються, натомість слід керуватись частиною 2 статті 122 КАС України, якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який ним не порушений.
Суд першої інстанції дослідивши доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, надані ним докази встановив наступне.
Як зазначає сам позивач 25 лютого 2019 року йому, стало відомо про його звільнення із посади першого заступника голови Рівненської районної державної адміністрації, згідно наказу від 18 лютого 2019 року № 7-к.
Судом дослідивши зазначений наказ встановив, що підставою звільнення став вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2019 року у справі № 569/24126/18 та лист Рівненської облдержадміністрації від 18 лютого 2019 року за вих. № 1254/0/01-43/19.
Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Проаналізувавши вище зазначені норми права суд прийшов до висновку, що спір, який виник між сторонами даної справи, є справою про звільнення з публічної служби, у зв`язку з чим адміністративний позов може бути поданий у місячний строк, відповідно до частиною 5 статті 122 КАС України.
З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується суд касаційної інстанції.
Щодо посилань позивача про те, що ним даний позов подано в строк (шестимісячний відповідно до частини 2 статті 122 КАС України) суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зазначена норма права вказує на те, що за загальним правилом строк звернення до суду розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, положення частини 3 статті 122 КАС України також передбачають, що іншими нормативно-правовими актами може бути встановлений інший підхід до визначення початку перебігу строку звернення до суду.
У відповідності до частини 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Таким чином, частина 1 статті 233 КЗпП України встановлює такий же строк звернення до суду як і частини 5 статті 122 КАС України, однак визначає особливий момент, з настанням якого розпочинається перебіг строку звернення до суду з позовом у справах про звільнення.
Враховуючи наведені приписи законодавства, суд першої інстанції з метою перевірки дотримання позивачем строку звернення до суду встановив дату вручення позивачу копії наказу про звільнення та видачі трудової книжки.
Судом зазначено, що зі змісту позовної заяви та копії розпорядження голови районної державної адміністрації від 18 лютого 2019 року №7-к оскаржуваний наказ був вручений ОСОБА_1 25 лютого 2019 року, а до суду він звернувся лише 18 липня 2019 року , тобто зі значним пропуском строку встановленого частини 5 статті 122 КАС України.
Суд апеляційної інстанції залишаючи апеляційну скаргу без задоволення погодився з висновками суду першої інстанції, що адміністративний позов підлягає поверненню, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду визначено, зокрема, статті 122 КАС України, відповідно до якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 2 статті  122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У свою чергу, приписами частини 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 123 КАС України суд повертає позовну заяву, якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.
Проаналізувавши ухвалені судові рішення та доводи касаційної скарги суд касаційної інстанції приходить до висновку, що судами попередніх правильно застосовано норми права вони є очевидними і не викликають сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Доводи касаційної скарги не спростовуються висновків судів попередніх інстанцій
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 332, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду 13 листопада 2019 року у справі  №460/1702/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
О.А. Губська
Л.О. Єресько
Судді Верховного Суду