ПОСТАНОВА
Іменем України

28 лютого 2020 року 
Київ
справа №826/4567/15
адміністративне провадження №К/9901/39460/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2016 (суддя Качур І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 (судді: Кузьменко В.В. (головуючий), Василенко Я.М., Степанюк А.Г.) у справі № 826/4567/15 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» (далі - позивач, контролюючий орган) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, Товариство) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 11.11.2014 №0011122208, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (ПДВ) за основним платежем на 6 107  038,00 грн та за штрафними фінансовими санкціями на 3 053  519,00 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно, оскільки висновки контролюючого органу про порушення Товариством вимог податкового законодавства є не обґрунтованими та базуються виключно на припущеннях, натомість у позивача наявні первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентами та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Справа розглядалась судами неодноразово.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2016 касаційну скаргу ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
5. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017, позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.
6. Задовольняючи позовні вимоги суди виходили з того, що позивач правомірно сформував податковий кредит в сумі 6 107  038,00 грн за березень - травень 2014 року за господарськими операціями з ТОВ «Центр ТК» та ПП «Гілея Інвест» на підставі належно оформлених його контрагентами податкових накладних.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог Товариства.
8. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження відповідно до ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки 24.10.2014 № 510/1-22-08-32851616, оформленого за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість на податку на прибуток по фінансово-господарським взаємовідносинам з ПП «Гілея Інвест», ТОВ «Центр ТК» за період з 01.01.2014 по 31.05.2014, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 6 107 038,00 грн.
Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що господарські операції з контрагентами ПП «Гілея Інвест», ТОВ «Центр ТК» не спричинили настання реальних правових наслідків, з огляду на те, що такі операції, на думку контролюючого органу, фактично не відбувались та мають формальний характер. До вказаних висновків контролюючий орган дійшов з огляду на те, що позивачем не надано підтверджуючих фінансово - господарських документів (первинних документів) по взаємовідносинах з ПП «Гілея Інвест» таз ТОВ «Центр    ТК» за період 01.01.2014 по 31.05.2014. З зазначеного вище акту перевірки вбачається, що контролюючим органом було проведено аналіз бази даних «Податковий блок» та висновків актів перевірок ПП «Гілея Інвест» від 02.07.2014 №68/10-06-22-02/37285041 та ТОВ «Центр - ТК» від 03.07.2014 №346/10-04-22-10/36577386 та встановлено, що у вказаних контрагентів відсутні матеріальні та трудові ресурси для проведенні фінансово - господарської діяльності, відсутні за юридичною адресою, анульовані свідоцтва платників ПДВ.
На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
10. У доводах касаційної скарги відповідач вказує на неправомірність рішення судів першої та апеляційної інстанцій та порушення судами норм матеріального та процесуального права при їх прийнятті, зазначає, що судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи. Позивачем не було надано первинних документів, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з контрагентами, за якими Товариством було сформовано податковий кредит.
Вищевказані доводи контролюючий орган зазначав в запереченні на адміністративний позов, апеляційній та касаційній скаргах.
11. Товариством відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
12. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
12.1. Пункт     44.1 статті     44.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
12.2. Пункт 198.3 статті 198.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
12.3. Пункт    198.6 статті    198.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
13. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:
13.1. Стаття    1.
13.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. 
13.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
13.2. Частина 1 статті 9.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
13.3. Частина 2 статті 9.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Тобто реальне (фактичне) вчинення господарських операцій з придбання товарів призводить до безпосереднього руху активів, зміни зобов`язань чи власного капіталу платника, та повинне відповідати економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що обов`язково має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
15. Платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що вказані вище. 
16. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. 
17. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. 
18. При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит). 
19. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
20. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
21. З ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.10.2013, вбачається що справу було направлено на новий розгляд з підстав неповного встановлення всіх обставин справи, зокрема було зазначено, що для правильного вирішення спору судам необхідно з`ясувати характер та зміст операцій, які стали підставою для виникнення у позивача права на формування даних податкового обліку; дослідити всі первинні документи; встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його контрагентами, перевірити наявність у Товариства ділової мети під час здійснення відповідних господарських операцій та відповідно до встановлених обставин зробити мотивований висновок щодо реальності проведених операцій.
22. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач правомірно сформував податковий кредит в сумі 6 107  038,00 грн за господарськими операціями з ТОВ «Центр ТК» та ПП «Гілея Інвест» на підставі належно оформлених первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, що за своєю формою та змістом відповідають ст. 201 Податкового кодеексу України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містять всі обов`язкові реквізити.
23. Проте колегія суддів вважає такі висновки судів вважає такими що не відповідають встановленим обставинам справи та є передчасними, з огляду на наступне.
Суди вказали, що під час неодноразового судового розгляду справи позивачем, в обґрунтування правомірності формування податкового кредиту у спірному періоді,  було надано податкові накладні, видаткові накладені, договір поставки с ПП «Гілея Інвест» №2014/11-03/5 від 11.03.2014 та виписку з банку станом на 15.09.2014, з якої вбачається перерахування ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» оплати за будівельні матеріали на користь ТОВ «Центр ТК»    в сумі 76    961,79 грн.
В матеріалах справи відсутні первинні документи (належно оформлені копії) по взаємовідносинах позивача з контрагентами, зокрема і ті на які суди посилалися в своїх рішеннях, як на підставу правомірності формування позивачем даних податкового обліку.
Матеріали справи місять лише 12 податкових накладних, виписаних на користь позивача контрагентами ТОВ «Центр ТК» та ПП «Гілея Інвест», на загальну суму ПДВ в розмірі 999  173,49 грн, а також видаткові накладні з зазначеною в них аналогічною сумою ПДВ, тоді як спірна сума ПДВ, яку було сформовано позивачем по правовідносинам з ТОВ «Центр ТК» та ПП «Гілея Інвест», становить 6  107  038,00 грн. Тобто висновки судів про правомірність формування позивачем ПДВ з огляду на надання ним первинних документів, зокрема податкових та видаткових накладних, не підтверджуються матеріалами справи. 
Матеріали справи містять вищезазначену банківську виписку, проте така фактично підтверджує перерахування на користь ТОВ «Центр ТК» коштів лише в сумі 76    961,79 грн, що є неспіврозмірно сумам, які позивач мав сплатити вказаному контрагенту, згідно видаткової накладної, за поставлений товар. 
Матеріали справи не містять договору укладеного ТОВ «Центр ТК», неможливо встановити умови за якими здійснювалась поставка товару (час, місце поставки, перевезення тощо).
Суди також у своїх рішеннях вказали, що контролюючий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, зокрема, податкових накладних, а також не зазначав про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства, проте такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з акту перевірки вбачається (т. 1 а.с. 15, 26), що основною підставою для висновку про неправомірність формування позивачем сум ПДВ, було саме ненадання первинних документів Товариством під час проведення перевірки. Таким чином зазначення судами про те, що висновки контролюючого органу про відсутність реальних правових наслідків фактично базуються на інформації з АІС «Податковий блок» та актів перевірок контрагентів, також не відповідає дійсності. Висновки контролюючим органом зроблено на підставі відсутності первинних документів у позивача під час проведення перевірки, а також з урахуванням податкової інформації, що міститься в базах даних контролюючого органу щодо контрагентів та актів перевірок останніх. Відповідно безпідставними є посилання судів на наявність судових рішень за позовами контрагентів щодо правомірності дій контролюючих органів по проведенню зустрічних звірок та внесення даних (інформації) на підставі таких актів до Аналітично - інформаційної системи 
Безпідставними є і посилання як суду першої так і суду апеляційної інстанції в своїх рішеннях на встановлення подальшого використання придбаних у контрагентів будівельних матеріалів у діяльності позивача, що підтверджується долученими до матеріалів справи постанови Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2015, якою було залишено без змін рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2015, про задоволення позову ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» до ДП «Львівський облавтодор» про стягнення 3    043    626,92 грн, оскільки вказаними судовими рішеннями встановлено обставини, щодо взаємовідносин ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» та Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та з яких не вбачається будь -яких встановлених обставин щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Центр ТК» та ПП «Гілея Інвест». 
Інших доказів подальшого використання придбаних у контрагентів будівельних матеріалів у діяльності позивача матеріали справи не мітять, а судами встановлено не було. Колегія суддів звертає увагу, що обставини подальшого використання платником податків придбаного товару у власній господарській діяльності встановлюється також на підставі первинних документів.
24. Таким чином, визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення фактичного руху активів в процесі виконання укладених договорів, і таке дослідження має бути здійснено на підставі первинних документів, які мають бути належним чином оформлені та в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій. 
Реальність господарських операцій позивача з контрагентами можливо встановити виключно на підставі первинних документів.
25.Таким чином суди не виконали приписів ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.01.2016 та фактично не встановили на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, обставин справи, що є визначальними для правильного вирішення спору.
При цьому суд звертає увагу, що для підтвердження реальності господарських операцій наявність первинних документів є обов`язковою умовою, проте не виключною, адже наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування як витрат так і податкового кредиту, а отже обов`язковою умовою для підтвердження реальності є також встановлення реального руху активів в процесі господарських операцій.
Проте судами вказаного також досліджено не було, не було перевірено технічну можливість контрагентів виконати спірні поставки товарів та послуг (робіт) з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ними витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо). Не було судами досліджено і обставини щодо фактичного перевезення ТМЦ.
Таким чином судами попередніх інстанцій не встановлено в повній мірі фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
26. За змістом частини 4 ст.     9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів. 
27. Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст.     90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
28. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України).
29. Вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
30. Згідно ст.  242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
31. Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.
29. Відповідно до п. 2 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
30. За правилами ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
31. Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 у справі №826/4567/15 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду