ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1374/20 Справа № 200/10973/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
за участю секретаря Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на  ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2019 року 
у цивільній справі за поданням Державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2019 року подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Горбачової О.О. про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності — задоволено.
       Визначено частку майна боржника – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільній власності з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме в квартирі загальною площею 54,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; та у квартирі загальною площею 43,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 - як 1/2 частку.
       Не погодившись з таким судовим рішенням,  ОСОБА_1  звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права,просив скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні подання Державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
       Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; та за адресою: АДРЕСА_2 не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбані за особисті кошти, отримані від його батька. Крім того, подання розглядалося без його виклику та участі.
       Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
       Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Згідно положень ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
       Відповідно ст.443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Положеннями ст.368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
За змістом ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).         Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
       Судом встановлено, що на виконанні в Шевченківському ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист № 200/10973/15-ц від 12.04.2019 року, виданий за рішенням Дніпровського апеляційного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 563 400 грн. 
Боржник ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 з 29.01.1994 року, що підтверджується інформацією Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Дніпропетровській області від 15.05.2019 року.
       Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.06.2019 року, за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстровано наступні об`єкти нерухомості:
       - квартира загальною площею 54,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; підстава виникнення права власності – договір купівлі-продажу, серія та номер 205, виданий 06.04.2016, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловська Г.О.;
       - квартира загальною площею 43,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 ; підстава виникнення права власності – договір купівлі-продажу, серія та номер 1253, виданий 04.06.2015, видавник - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Суслов М.Є.
       Таким чином, право власності на вказані квартири, набуте в шлюбі, а отже є спільним майном подружжя.
       Доказів того, що на квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя та вони належать на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 , чи доказів того, що частка боржника становить менше 1/2, суду надано не було та матеріали справи не містять.
       Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.443 ЦПК України, обгрунтовано задовольнив подання Державного виконавця про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що спірні квартири не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбані за особисті кошти апелянта, отримані від його батька, підлягають відхиленню, оскільки за змістом ст.368 ЦК України, ст.ст. 57,60,70 СК України, належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, і тільки якщо  один з членів подружжя доведе, що майно було придбане за особисті кошти, то спірне майно втрачає статус спільного сумісного і стає особистою приватною власністю цього члена подружжя.
       Тобто презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, має бути спростована тим з подружжя, хто оспорює правовий режим такого майна. Однак належних доказів на підтвердження того, що кошти на придбання квартир апелянт особисто отримав від батька, і що саме за ці кошти було придбано спірне майно, матеріали справи не містять. 
       Посилання ОСОБА_1 на те, що подання про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності було розглянуто без його участі, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду щодо визначення частки боржника у спільній сумісній власності. 
       Передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають, оскільки судове рішення залишається без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді: В.С.Городнича

                                                                                                        О.В.Лаченкова