ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 р.	Справа № 440/217/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1       про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року по справі № 440/217/19 за позовом        ОСОБА_1  до       Головного управління ДПС у Полтавській області                про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (в подальшому - ГУ ДФС у Полтавській області), в якому просив: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 р. № Ф-2404-53; зобов`язати відповідача не застосовувати до моменту зміни законодавства про єдиний внесок до самозайнятої особи ОСОБА_1 будь-яких дій, включаючи, але не обмежуючись нарахуванням, вимогою до сплати, оформленням нових вимог чи інших виконавчих документів за умови сплати ним єдиного внеску визначеного чинним законодавством у звичайному розмірі, а не у подвійному.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 р. № Ф-2404-53; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 р.,  відповідача ГУ ДФС у Полтавській області замінено правонаступником ГУ ДПС у Полтавській області.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 р. апеляційну скаргу залишено ГУ ДПС у Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року по справі № 440/217/19 залишено без змін.
Позивачем подано заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, оскільки під час прийняття постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 р. не вирішено питання щодо відшкодування судових витрат пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, в якій  позивач просить  стягнути з відповідача на користь позивача  понесені витрати на оплату  професійної  правничої допомоги у розмірі 4100 грн.
Відповідачем подано  до суду відзив на заяву про відшкодування  витрат на  правничу допомогу,  в якому просив відмовити у задоволенні  вказаної заяви, оскільки позивачем не доведено обґрунтованість та співмірність правничої допомоги по вказаній справі. 
У  судове засідання  учасники  справи не з`явилися,  своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та  належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку  з неявкою  в судове  засідання  всіх учасників  справи,  фіксування  судового засідання  за допомогою  технічного  запису не здійснювалося.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши заяву  про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи,  частково задовольняє вказану заяву з наступних підстав.  
Відповідно до п. 3 ч.1. ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із пп. "в" п. 4 ч. 1 ст. 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що   розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до  ч. 6  ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.  7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).  
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги подано наступні документи: договір про надання  професійної  правової (правничої) допомоги  від 28.05.2019 р., акт виконаних робіт  від 01.06.2019 р.,  виписку з  карткового рахунку, ордер серія  КС  № 568546  від 28.05.2019 р.,  свідоцтво про право на заняття  адвокатською діяльністю  серія КС № 5432/10 від 08.10.2015 р. 
Згідно акту виконаних робіт,  адвокатом позивача  надано наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, наявними у позивача  та у ЄДРС (2 години) вартість - 400 грн.; обговорено та визначено правову позицію позивача для правильного представництва інтересів позивача  у суді апеляційної інстанції - включено у вартість підготовки  відзиву на апеляційну скаргу; підготовка клопотання про долучення доказів (за документ) вартість 400 грн.; підготовка клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (за документ) - 400 грн.; направлення двох клопотань  відповідачу з додатками 200 грн.;  підготовка відзиву на апеляційну скаргу (5 год х 540 грн./год) - 2700 грн., а разом 4100 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи  предметом позову в цій справі є скасування податкової вимоги про сплату позивачем, як самозайнятої особи, яка займається адвокатською практикою,  боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, вказана справа відповідає  ознакам типової справи № 520/3939/19 (Пз 9901/10/19), яка розглянута Верховним Судом та є справою незначної складності. 
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним клопотання позивача про відшкодування на його користь витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції задовольнити частково в сумі 2700 грн. за підготовку відзиву на апеляційну скаргу,  оскільки розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 4100  грн. не співмірний зі складністю справи,  а ознайомлення з матеріалами типової справи та підготовка клопотань у типовій справі не потребує значного часу.
Керуючись ст.ст. 132, 139, 252, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
.
ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 43142831) витрати на професійну правничу допомогу       в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень. 
Додаткова постанова набирає законної сили       з дати її прийняття та може бути оскаржена       протягом тридцяти днів з дня       складення повного судового рішення шляхом подачі       касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

 . 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  17.02.2020 року