Номер провадження: 22-ц/813/1891/20 
Номер справи місцевого суду: 523/10971/17
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/10971/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Віцько А.І.,

учасники справи: 
    - позивач –  ОСОБА_1 , 
- відповідачі – 1) Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, 2) Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області, 3) державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 ,
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними, скасування рішення про реєстрацію та Свідоцтва про право власності, заапеляційною скаргою адвоката Воскобойникова Віталія Осиповича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , та апеляційною скаргою адвоката Артем`євої Кристини Миколаївни, діючої в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Шепітка І.Г. о 17 годині 51 хвилині 20 грудня 2018 року, повний текст рішення складено 29 грудня 2018 року,

встановив:

У серпні 2017 року адвокат Воскобойников В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою в якій просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме про реєстрацію права власності від 13.10.2014 року, номер запису про право власності: 16441750, вчинене державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Заяць К.В.; 2) скасувати свідоцтво про право власності номер 28636596 на нерухоме майно видане 27.10.2014 року реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області; 3) зобов`язати реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області внести запис до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права власності номер 28636596.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 з народження проживає за адресою - АДРЕСА_1 . За вказаною адресою позивач здійснював будівництво об`єктів нерухомого майна та має право на проживання в них. Однак, відповідачами здійснено неправомірну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості, що не вводились в експлуатацію та взагалі не існують (Т. 1, а. с. 1 – 5 зворотна сторона). 
У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача, а саме - управління державної реєстраційної служби юридичного департаменту Одеської міської ради в судовому засіданні суду першої інстанції не був присутній, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції в Одеській області в судовому засіданні суду першої інстанції заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні.
Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 сповіщався за місцем роботи, матеріали справи містять відомості про його звільнення.
Третя особа та його представник у судовому засіданні суду першої інстанції заперечували проти задоволення позовних вимог.
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 20 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.
Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Зайця К.В. від 27.10.2014 року №16761041. 
Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.10.2014 року, індексний номер: 28636596, видане реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції в Одеській області, - у частині реєстрації права власності на будівлі та споруди: сарай літ. ”Ж”, “З”, “І”, душова літ. ”К”, вбиральня літ. ”Л”, у домоволодінні АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при реєстрації права власності на житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди побудовані до 05 серпня 1992 року введення їх в експлуатацію не вимагається. Натомість, документами необхідними для реєстрації прав власності є: технічний паспорт БТІ із зазначенням відповідного року побудови до 05 серпня 1992 року; документ, що посвідчує правовий режим земельної ділянки під спорудою; документ із місцевої ради про присвоєння поштової адреси. При цьому не вимагається також і присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру.
Домоволодіння АДРЕСА_1 на праві власності належало бабусі ОСОБА_3 та матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданного першою Одеською державною нотаріальною конторою 12.10.1988 року та складалося з житлового будинку літера «А», жилою площею - 14,6 кв. м., в двох кімнатах; надвірних господарчих споруд: літньої кухні під літерою «Б»; льоху під літерою «Г»; 1-6 огорожі; 1-мостіння, 11-цистерни, розташованих на земельній ділянці, площею - 900 кв. м., та зазначених на плані технічного паспорту від 17.04.1998 року, виконаного Одеським МБТІ та РОН. У зазначеному домоволодінні проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 , її два сини - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та онук ОСОБА_3 , які на земельній ділянці, що перебувала у їх користуванні, самовільно побудували житлове приміщення під літерою «В», господарчі споруди: сараї під літерами «Ж, З, І», душ під літерою «К», вбиральню під літерою «Е».
30.01.2002 року ОСОБА_3 , було видано свідоцтво про право власності за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 (спадкова справа №279/2001 рік), яке було зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 16.04.2003 року. 13.10.2014 року третя особа ОСОБА_3 подав заяву до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 30.01.2002 року та технічного паспорта КП «ОМБТІ та РОН» від 04.03.2010 року.
Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Зайця К.В. від 13.10.2014 року №16441750 за заявником зареєстровано право власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалось з наступного: житлового будинку літера «А», жилою площею - 14,6 кв. м., в двох кімнатах; надвірних господарчих споруд: літньої кухні під літерою «Б»; льоху під літерою «Г»; 1-6 огорожі; 1-мостіння, 11-цистерни, розташованих на земельній ділянці, площею - 900 кв.м..
Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Зайця К.В. від 13.10.2014 року №16441750 про реєстрацію за заявником права власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалось з наступного: з житлового будинку літера «А», жилою площею - 14,6 кв. м., в двох кімнатах; надвірних господарчих споруд: літньої кухні під літерою «Б»; льоху під літерою «Г»; 1-6 огорожі; 1-мостіння, 11-цистерни, розташованих на земельній ділянці, площею - 900 кв. м., відповідає наведеним вище вимогам законів, оскільки вказаним рішенням державного реєстратора за ОСОБА_3 зареєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності, яке вже виникло у нього на підставі свідоцтва про право власності за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 , що було зареєстроване Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 16.04.2003 року.
Разом з тим, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Зайця К.В. від 27.10.2014 року №16761041 про реєстрацію за заявником права власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалось з наступного: будинок літ. «А» 1920 року, житловий будинок літ. «В» 1968 року, літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Ж», «З», «І», душова літ. «К», вбиральня літ. «Л», льох літ. «Г», котельня літ. «Е», огорожа №1-3, 7, вимощення – І, цистерна – ІІ, та видано свідоцтво про право власності від 27.10.2014 року індексний номер: 28636596 в підтвердження наявності права власності на вказане майно частково, не відповідає закону, оскільки у відповідності до наданого позивачем висновку будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31.08.2016 року №207, зазначені у технічному паспорті ТОВ «АРКС-ГРУП» від 27.10.2014 року окремі елементи будівлі повністю ліквідовані, зокрема: господарчі споруди - сараї під літерами «Ж, З, І», душ під літерою «К», вбиральня під літерою «Е».
Таким чином, на час подання заяви ОСОБА_3 , а саме - 27.10.2014 року зазначені споруди були самовільно побудованими у період до 05.08.1992 року і могли бути зареєстровані реєстратором, однак висновком будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31.08.2016 року №207 встановлено, що зазначені у технічному паспорті ТОВ «АРКС-ГРУП» від 27.10.2014 року зблоковані будівлі: літ. «З» сарай, літ. «І» сарай, літ. «К» душова, літ. «Л» вбиральня, взагалі відсутні (знесені) та це знесення відбулось значно раніше, ніж 27.10.2014 року.
За вказаних обставин, зважаючи на те, що державний реєстратор діяв правомірно, однак, враховуючи, що частина заявлених до реєстрації права власності об`єктів нерухомості була на час подання заяви по реєстрацію цього права 27.10.2014 року взагалі відсутня (знесена), суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Зайця К.В. щодо винесення ним 27.10.2014 року рішення про реєстрацію за заявником права власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , та підлягають задоволенню вимоги в частині скасування реєстрації і свідоцтва про право власності від 27.10.2014 року, індексний номер: 28636596, в частині реєстрації не існуючих будівель та споруд: сараїв літ. «Ж», «З», «І», душової літ. «К», вбиральні літ. «Л» (Т. 2, а. с. 49 – 52).     
В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_1 – адвокат Воскобойников В.О. просить скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 20.12.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. Представник ОСОБА_1 – адвокат Воскобойников В.О. в апеляційній скарзі вказує зокрема на низку протиправних, як на думку останнього, дій державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 (Т. 2, а. с. 54 – 65).
Представник ОСОБА_3 – адвокат Артем`єва К.М. в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 20.12.2018 року та ухвали нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Представник ОСОБА_3  – адвокат Артем`єва К.М. в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено, в чому саме полягає порушення прав позивача. Єдиним власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 30 січня 2002 року є - ОСОБА_3 .. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.09.2006 року позивача було знято з реєстрації місця проживання та виселено з домоволодіння АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_1 проживає в даному будинку, як на думку останньої, незаконно, самовільно зносить стіни будинку, перебудовує та вчиняє дії щодо власності ОСОБА_3 без згоди на те власника будинку (Т. 2, а. с. 82 – 88).
У відзиві на апеляційну скаргу адвоката Воскобойникова В.О., діючого від імені ОСОБА_1 , представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області – Єрьоменко В.В. просить апеляційну скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обгрнутованість оскаржуваного рішення з огляду на те, що державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Заяць К.В. під час вчинення спірних реєстраційних дій вимог закону не порушив. Однак, враховуючи, що частина заявлених до реєстрації права власності об`єктів нерухомості була на час подання заяви взагалі відсутня (знесена), у задоволенні відповідної частини позовних вимог було правомірно відмовлено позивачу (Т. 2 а. с. 110 -113, Т. 2 а. с. 117 – 124).
На вказаний відзив представника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області – Єрьоменка В.В. представником ОСОБА_1 – адвокатом Воскобойниковим В.О. надано відповідь, в якій останній фактично підтримує доводи та вимоги своєї апеляційної скарги і зазначає про безпідставність доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу представника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області – Єрьоменка В.В. (Т. 2, а. с. 144 – 147 зворотна сторона).
У відзиві на апеляційну скаргу адвоката Воскобойникова В.О., діючого від імені ОСОБА_1 , представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради – Рижко К.В. просить апеляційну скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на відсутність в Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради обов`язку відповідати за даним позовом (Т. 2, а. с. 191 – 194).
Представник ОСОБА_1 – адвокат Воскобойников В.О. у відзиві на апеляційну скаргуадвоката Артем`євої К.М., діючої від імені ОСОБА_3 , просить вказану апеляційну скаргувідхилити, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Воскобойников В.О. задовольнити. Оскаржуване рішення скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення вищенаведеного позову у повному обсязі. У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Воскобойников В.О. фактично підтримує доводи своєї апеляційної скарги та заперечує проти доводів апеляційної скарги представника третьої особи (Т. 3, а. с. 4 – 12).
ОСОБА_1 та його представник – адвокат Воскобойников В.О. у судовому засіданні підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги останнього. Заперечували проти апеляційної скарги представника ОСОБА_3 – адвоката Артем`євої К.М., просили залишити її без задоволення.
Представник ОСОБА_3 – адвокат Артем`єва К.М. у судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги останньої. Заперечувала проти апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Воскобойникова В.О., просила залишити її без задоволення.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомили. Заяв та клопотань не надали. 
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у як найскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасинків справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в своїх апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 
Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо можливості задоволення позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів невірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов неправильного вищезазначеного висновку про частковове задоволення позовних вимог. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 319, 391 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 2, 12, 51, 189, 263, 264 ЦПК України) права.
На підставі наявниху справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановленоі наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 , на праві власності належало бабусі ОСОБА_3 та матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданного Першою Одеською державною нотаріальною конторою 12.10.1988 року та складалося з житлового будинку літера «А», жилою площею 14,6 кв.м. в двох кімнатах; надвірних господарчих споруд: літньої кухні під літерою «Б»; льоху під літерою «Г»; 1-6 огорожі; 1-мостіння, 11-цистерни, розташованих на земельній ділянці, площею 900 кв.м., та зазначених на плані технічного паспорту від 17.04.1998 року, виконаного Одеським МБТІ та РОН.
У зазначеному домоволодінні проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 , її два сини: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та онук ОСОБА_3 , які на земельній ділянці, що перебувала у їх користуванні, самовільно побудували житлове приміщення під літерою «В»; господарчі споруди: сараї під літерами «Ж, З, І», душ під літерою «К», вбиральню під літерою «Е».
30.01.2002 року онуку спадкодавиці ОСОБА_4 – ОСОБА_3 , було видано свідоцтво про право власності за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 (спадкова справа №279/2001 рік), яке було зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 16.04.2003 року. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2006 року по справі №2-3082/2006 було відмовлено ОСОБА_1 у продовженні строку щодо прийняття спадщини після смерті матері та задоволений зустрічний позов ОСОБА_3 про виселення його із приміщень вказаного домоволодіння житлового будинку літера «А», жилою площею 14,6 кв.м. в двох кімнатах; надвірних господарчих споруд: літньої кухні під літерою «Б»; льоху під літерою «Г»; 1-6 огорожі; 1-мостіння, 11-цистерни без надання іншого житла. Вказане судове рішення набрало законної сили 21.11.2006 року та ухвалою того ж суду від 22.07.2013 року по справі №2-3082/2006 позивача було повторно виселено із вказаних приміщень, оскільки він повторно самовільно вселився до них. 
13.10.2014 року третя особа ОСОБА_3 подав заяву до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 30.01.2002 року та технічного паспорта КП «ОМБТІ та РОН» від 04.03.2010 року.
Відповідач – Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, на підставі ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади і її посадовою особою, які згідно ст. ст. 4, 8, 15, 16, 19 цього ж Закону здійснюють повноваження щодо реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна. 
Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Зайця К.В. від 13.10.2014 року №16441750 за заявником зареєстровано право власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалось з наступного: житлового будинку літера «А», жилою площею 14,6 кв.м. в двох кімнатах; надвірних господарчих споруд: літньої кухні під літерою «Б»; льоху під літерою «Г»; 1-6 огорожі; 1-мостіння, 11-цистерни, розташованих на земельній ділянці площею 900 кв.м..
У 2014 році ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на жилу будівлю літ. «В», яка є самовільною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
27.10.2014 року ТОВ «АРКС-ГРУП» на замовлення третьої особи ОСОБА_3 виготовила технічний паспорт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого, на час його виготовлення, в цьому домоволодінні були: житловий будинок літ. «А» 1920 року, житловий будинок літ. «В» 1968 року, літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Ж», «З», «І», душова літ. «К», вбиральня літ. «Л», льох літ. «Г», котельня літ «Е», огорожа № 1-3, 7, вимощення – І, цистерна – ІІ.
27.10.2014 року третя особа ОСОБА_3 подав заяву до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про видачу свідоцтва про права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 30.01.2002 року, рішення державного реєстратора від 13.10.2014 року № 16441750 та технічного паспорта ТОВ «АРКС-ГРУП» від 27.10.2014 року.
Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Зайця К.В. від 27.10.2014 року №16761041 за заявником зареєстровано право власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалось з наступного: будинок літ. «А» 1920 року, житловий будинок літ. «В» 1968 року, літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Ж», «З», «І», душова літ. «К», вбиральня літ. «Л», льох літ. «Г», котельня літ. «Е», огорожа №1-3, 7, вимощення – І, цистерна – ІІ, та видано свідоцтво про право власності від 27.10.2014 року індексний номер: 28636596 - в підтвердження наявності права власності на вказане майно. 
У зв`язку із оформленням ОСОБА_3 свого права власності на спірне майно, рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10.11.2014 року по справі №523/10219/13-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. 
Вказане судове рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.03.2015 року по справі №22-ц/785/941/15.
Тобто, вказані судові рішення підтверджують, що вчиненими державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області Зайцем К.В. реєстраційними діями 13.10.2014 року та 27.10.2014 року вирішено питання щодо майнових прав та інтересів ОСОБА_1 , оскільки ними було оформлено право власності на нерухоме майно щодо якого останній має майновий інтерес. Вказані рішення є підставою для виселення ОСОБА_1 із зайнятого ним приміщення, що згідно положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ст. 55 Конституції України надає йому право на оскарження вказаних реєстраційних дій та рішень безпосередньо до суду.
Між тим, відповідач — це особа, яка, як на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (стаття 48 ЦПК України).
Частиною першою, другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
За змістом пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Зокрема за приписами п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.
За змістом наведених норм ЦПК України, з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача або не до всіх відповідачів, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача.
ОСОБА_1 , скориставшись наданими йому правами, пред`явив позов до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 .. Між тим вимогами позову є визнання реєстраційних дій щодо реєстрації права власності за третьою особою - ОСОБА_3 протиправними, скасування рішення про реєстрацію вказаного права власності третьої особи – ОСОБА_3 та свідоцтва про право власності щодо власності третьої особи – ОСОБА_3 ..
Апеляційний суд приходить до висновку про неможливість задоволення вищенаведених вимог позову, з огляду на не залучення у якості відповідача за вказаним позовом особи, яка є власником майна і щодо якого вчиненно спірні реєстраційні дії, а саме – ОСОБА_3 ...
З урахуванням вищенаведеного, у справі, рішення по якій оскаржується, відповідачем (співвідповідачем) має бути - ОСОБА_3 ..
Суд першої інстанції у порушення вимог частини четвертої статті 2 ЦПК України, статті 51 ЦПК України зазначене вище не врахував та дійшов передчасного висновку стосовно того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не визначився зі складом осіб, які мають відповідати за позовом. Апеляцйний суд, виходячи з його повноважень, позбавлений можливості на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції змінювати склад учасників справи
З врахуванням вищезазначеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити саме з вищевказаних підстав.
Вищезазначене не позбавляє ОСОБА_1 можливості за наявності відповідних фактів звернутися до суду з відповідним позовом, визначившись з колом осіб, які є відповідачами за його позовом.
Іншим обставинам по справі, доводам апеляційних скарг та позовної заяви колегія суддів не надає оцінку, щоб не створити преюдиційність даного рішення апеляційного суду, оскільки по даній справі необхідно відмовити в позові саме за суб`єктним складом.
Таким чином, апеляційна скарга адвоката Воскобойникова В.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги адвоката Артем`євої К.М., діючої в інтересах ОСОБА_3 , саме за вищевказаного обґрунтування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції зроблено з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

    Апеляційну скаргу адвоката Воскобойникова Віталія Осиповича, діючого в інтересах ОСОБА_1 ,– задовольнити частково.
   Апеляційну скаргу адвоката Артем`євої Кристини Миколаївни, діючої в інтересах ОСОБА_3 ,  – задовольнити.
    Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року– скасувати. Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Одеській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів -  ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними, скасування рішення про реєстрацію та Свідоцтва про право власності – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повна постанова складена 24 лютого 2020 року. 

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе