ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 761/18519/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Юзькова О.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону ПП в м. Біла Церква УПП у Київській області капрала поліції Мазуренка Івана Михайловича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону ПП в м. Біла Церква УПП у Київській області капрал поліції Мазуренка Івана Михайловича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 028377, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону ПП в м. Біла Церква УПП у Київській області капралом поліції Мазуренком Іваном Михайловичем 29 квітня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що винесена постанова є протиправною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відповідачем не надано належним доказів порушення позивачем ПДР, доказів того, що швидкість т/з дійсно зафіксована на зазначеній у постанові ділянці дороги в зоні дії знаку 3.29 ПДР, та що на дільниці дороги діяли інші обмеження, окрім встановлених п. 12.6 г ПДР. Зауважує, що постанова складена про правопорушення зафіксоване в неавтоматичному режимі, відповідач формально підійшов до розгляду справи та не дотримався вимог норм права. Зазначив серед іншого, що не перебував за кермом транспортного засобу, пересів за кермо після зупинки транспортного засобу відповідачем з метою перевірки працівників правоохоронних органів.
Від представника третьої особи надійшли пояснення на позов в яких зазначено, що підстави для задоволення вимог позивача відсутні, оскільки відповідачем дотримано всі вимоги чинного законодавства України, розглянуто справу про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку на підставі положень КУпАП. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Вказує, що надані до суду докази (фото з приладу TruCam) є фіксацією оскаржуваної події, яка дозволяє через призму ретроспективності встановити та дослідити обставини справи, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок між об`єктивними обставинами справи та прийнятим рішенням щодо винесення оскаржуваної постанови. Наголошує, що обмеження швидкості на даній ділянці дороги відповідає затвердженій у встановленому законом порядку тимчасовій схемі організації дорожнього руху від 22.03.2019 у зв`язку з проведенням ремонтних робіт. Наявні правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наводить доводи щодо протиправності оскаржуваної постанови.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2019 поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону ПП в м. Біла Церква УПП у Київській області капралом поліції Мазуренком І.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 028377 відповідно до якої ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. 
З даної постанови вбачається, що водій ОСОБА_2 29.04.2019 об 11 годині 55 хв. на автомобілі  «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1  на 128 км автодороги М-05-Київ-Одеса, керуючи автомобілем в зоні дії дорожнього знаку 3.29 ПДР «Обмеження максимальної швидкості» 50 км./год і 1.12. ПДР «Вибоїна» рухався зі швидкістю 113 км./год чим перевищив дозволену швидкість на 63 км/год; швидкість вимірювалась спец. приладом  Trucam 000789.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які стали підставою для винесення процесуального документу, при цьому, позивач заперечував щодо вчинення адміністративного правопорушення. Відповідачем у оскаржуваному рішенні, не вказано мотиви відхилення доводів позивача, наявність чи відсутність свідків правопорушення, а надані представником третьої особи роздруківки не можуть братись судом до уваги з огляду на те, що викладені іноземною мовою, не дають підстав для ідентифікації місця перебування автомобіля та зони дії знаків зазначених у оскаржуваній постанові.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення, зокрема, встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.
Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.
Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.
Відповідно до позиції відповідача, позивач рухався зі швидкістю 113 км/год по автомобільній дорозі М-05-Київ-Одеса на 128 кілометрі (зазначене вбачається з роздруківки з приладу TruCam) (а.с.53).
При цьому, забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові (знак 3.29 додатку 1 ПДР).
Відповідач наголошує, що обмеження швидкості на даній ділянці дороги відповідає затвердженій у встановленому законом порядку тимчасовій схемі організації дорожнього руху від 22.03.2019 у зв`язку з проведенням ремонтних робіт на автомобільній дорозі М-05 Київ Одеса на ділянці км. 128+028 - км.143+028 (а.с.25).
В оскаржуваній постанові зафіксовано, що швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху Trucam № ТС 000789. Докази фотофіксації зазначеним пристроєм спірної швидкості руху у 113 км/год транспортного засобу позивача надані до суду.
У той же час, необхідно зауважити, що надана фотофіксація не містить додаткової інформації щодо координат розташування приладу фіксації; з неї неможливо зробити висновок про місце розташування приладу та місце порушення ПДР. (а.с. 19, 53)
Надаючи оцінку зазначеним доказам, колегія суддів враховує, що приписи статті 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Як зазначалося, факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 113 км/год., підтверджується записом відео, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM. Зазначений пристрій отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012 та пройшов повірку, чинну до 15.11.2019, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13822.
Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року № 437 вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік.
Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.
Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.
Разом із тим, колегія суддів наголошує, що відповідачем не надано належних доказів наявності обмежувального знаку на місці зупинки позивача. Долучені до матеріалів справи роздруківки не дають змоги ідентифікувати ділянку дороги, місце зупинки позивача, місце розміщення пристрою TruCAM та місце розташування будь-яких дорожніх знаків. Долучені частини схеми організації дорожнього руху не відповідають ймовірному місцю вчинення правопорушення. (а.с. 24, 25, 58, 59)
На вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем не було подано належних доказів на підтвердження своєї позиції, а саме не доведено, що на ділянці дороги М-05-Київ-Одеса на 128 кілометрі, де було зупинено позивача, існувало обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год із попередженням про це відповідним дорожнім знаком.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає недоведеними обставини руху транспортного засобу під керуванням позивача на ділянці дороги в зоні дії знаку 3.29 ПДР, зі швидкістю, що перевищує встановлені обмеження.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що будь-яких доказів того, що позивач не перебував за кермом транспортного засобу не надано, доводи позивача, що він пересів за кермо після зупинки транспортного засобу відповідачем з метою перевірки працівників правоохоронних органів колегією суддів не приймаються, оскільки є не доведеними, нелогічними та нераціональними у рамках утворених обставин.
Щодо посилань позивача на роздруківки з онлайн сервісу Google Maps, то колегія суддів зазначає, що даний доказ не спростовує надану до матеріалів справи відповідачем роздруківку щодо обмеження швидкості на даній ділянці дороги, оскільки на фото зображено стан дороги за червень 2015 року, тобто за 4 роки до затвердження тимчасової схеми.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення в частині задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону ПП в м.Біла Церква УПП у Київській області капрала поліції Мазуренка Івана Михайловича залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 20 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2020.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна