Справа № 464/4682/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р. 
Провадження № 33/811/1263/19                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

15 січня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Ільницького Ігоря Любомировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року, 
в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 384 /триста вісімдесят чотири/ гривні 20 коп. судового збору в користь держави.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано виним в тому, що він 23.08.2019 о 01 год. 31 хв. по пр.Червоної Калини - вул. Сихівська у м.Львові керував транспортним засобом «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на необґрунтованість постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року, просить таку скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції фактично визнав його винним у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, а не у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.
Звертає увагу на те, що судом розглянуто справу у його відсутності, чим порушено його право на захист. 
Вважає, що в основу його звинувачення у вчиненні правопорушення покладено докази (покази свідків) , які не відповідають вимогам закону, а тому не можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Окрім того, просить поновити йому строк апеляційного оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року.
18 грудня 2019 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання директора ПП «КОЛЛМІ» про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу ПП «КОЛЛМІ».
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги та клопотання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудовому колективу ПП «КОЛЛМІ», перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Апеляційний суд погоджується із висновком судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, яким надано належну правову оцінку.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2019 року серії БД №225572 (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були свідками того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі (а.с. 4,5); а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доводиться зазначеними вище доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження таких дій і їх результатів.
Той факт, що пояснення свідків написані одним почерком, що на думку апелянта, викликає сумнів у достовірності викладених в них обставин, не є слушними, оскільки вказані пояснення засвідчені особистими підписами цих свідків, тому сумнівів у достовірності викладених в поясненнях обставин не виникає. 
Апеляційний суд вважає, що непроведення допиту свідків в суді першої інстанції, не вплинуло на правильність висновків судді, відтак підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно ч. 1 ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. 
З аналізу наведеної норми закону вбачається, що застосування до правопорушника положень ст. 21 КУпАП є правом, а не обов`язком органу (посадової особи), уповноваженого вирішувати справу про адміністративне правопорушення, при цьому можливість її застосування передусім залежить від характеру вчиненого адміністративного правопорушення.
Хоч, як вбачається з клопотання ПП «КОЛЛМІ» ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, працює водієм у даному підприємстві, однак ураховуючи характер вчиненого діяння, значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, особу правопорушника, а також зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, апеляційний суд не вбачає підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу ПП «КОЛЛМІ».
Наведені в клопотанні обставини, як на підставу передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу враховуються при обранні адміністративного стягнення, однак такі не можуть бути безумовною підставою для застосування положення ст.21 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Щодо покликання апелянта в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у його відсутності, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені права ОСОБА_1 поновлені шляхом подачі апеляційної скарги та забезпечення участі ОСОБА_1 та його захисника в апеляційному розгляді.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції вживалися всі заходів задля повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.
Ураховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк