ПОСТАНОВА
Іменем України

21 лютого 2020 року 

Київ

справа №585/1427/17
адміністративне провадження №К/9901/37208/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області  на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2017 року (суддя Шульга В.О.)  та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року (колегія суддів: Бартош Н.С., Присяжнюк О.В., Курило Л.В.)  у справі   №585/1427/17 за позовом ОСОБА_1 до Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про  визнання протиправною відмови у призначенні пенсії та зобов`язання   призначити дострокову пенсію за віком, -
УСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду  з  адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправною відмову Роменського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком; зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком з 22.03.2015 р. відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».   
Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2017  року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року, позов задоволено.
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення  та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування касаційної скарги відповідач вказує, що оскільки померлий чоловік позивача був направлений на військові  збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, військову службу не проходив, тобто, був військовозобов`язаним, а не військовослужбовцем, тому відсутні підстави для призначення дострокової пенсії за віком ОСОБА_1  як вдові військовослужбовця, відповідно до п. 3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відзив  на касаційну скаргу  не надходив.  
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 серпня 2017  року відкрито касаційне провадження.
Справу передано до Верховного Суду.
У зв`язку з відсутністю клопотань про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  не  підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судами встановлено, що  25.11.1984  у Василівській сільській раді Роменського району Сумської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини – ОСОБА_4 , актовий запис № 7. Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
З Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 12.07.2011  № 4277-0310 вбачається, що захворювання, яке привело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно  довідки Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області № 430 від 12.04.2017   ОСОБА_1 по день смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , інваліда війни 1 групи, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом та знаходилася на повному його утриманні до дня його смерті. Після смерті чоловіка в повторний шлюб не вступала.
З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.09.2011 вбачається, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.
30.03.2017 р. за вих. № 1871/03-18 Роменське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області повідомило ОСОБА_1 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до заяви № 732 від 22.03.2017.
Відмову у призначенні пенсії обґрунтовано тим, що  правовий статус військовослужбовців визначається відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», згідно з яким військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу, а військовозобов`язаними - особи, які перебувають у запасі. Вищеназваним законом визначені такі види військової служби: строкова служба, військова служба за контрактом, військова служба за призовом осіб офіцерського складу та кадрова військова служба осіб офіцерського складу. Згідно до довідки Роменського об`єднаного міського військового комісаріату від 13.03.2001 р. № 4/84, довідки центрального архіву Міністерства оборони України від 28.02.1993 р. № 51/1633 та довідки військової частини НОМЕР_2 від 25.06.1987 р. № 173/12 чоловік заявниці ОСОБА_2 був призваний на спеціальні збори та в складі військової частини НОМЕР_2 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1987 р. по 23.06.1987 р., тобто був військовозобов`язаним.
Не погоджуючись з отриманим рішенням, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд вказав, що можливість отримання пільги, передбаченої абзацом 6 пункту 3 прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але в наслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, який сплинув після звільнення особи з військової служби.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ визначено Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в редакції діючій до 6 лютого 2017 року, було встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
З 6 лютого 2017 року набрала чинності нова редакція наведеної норми, якою встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, інваліда війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, інваліда війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону , а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
За правилами статті 10 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
При цьому згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
З огляду на доводи касаційної скарги, відповідач вважає, що лише дружини осіб військовослужбовців,  зокрема Збройних Сил України,  мають право на призначення дострокової пенсії на підставі абзацу шостого пункту 3 розділу ХV Закону №1058-IV.
Проте, такі доводи суперечать вищезазначеним нормам матеріального права станом на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, якими передбачено право на дострокове призначення пенсії дружинам військовослужбовців, які померли (загинули) внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Також колегія суддів зазначає, що можливість отримання пільги, передбаченої абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.
Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №527/1063/17, від 31.07.2018 у справі №636/2287/17, від 11.08.2018 у справі №211/121/17-а, від 03.10.2018 у справі №№539/1617/17.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що рішення органу пенсійного  про відмову в призначенні пенсії позивачу, порушує її права та не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, тому підлягає скасуванню.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області  залишити без задоволення.
Постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                 А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                   Л.Л. Мороз

                                                                                                                      А.І. Рибачук