КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ
                
27 січня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                               Васильєва М.А.,
за участю:
захисника                                                                                                      Андрейка О.І.
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,                                                              ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року,  якою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                  ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення  у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік,
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 11 жовтня 2019 року о 01.34 год. по вул. Київський шлях, 115 в м. Борисполі керував автомобілем «Chevrolet Lacetti» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить у собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду апелянт обґрунтовує тим, що він не був своєчасно повідомлений про розгляд справи, а тому зміг отримати постанову суду та ознайомитись з матеріалами справи тільки 14 листопада 2019 року, що підтверджується відміткою про отримання копії, і тільки після цього зміг звернутись до юриста та подати апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що ним строк пропущено з поважних причин, а тому просить його поновити. 
                В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зазначаючи,  що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт наголошує на тому, що він 11 жовтня 2019 року о 1 годині ночі жодних порушень ПДР України не вчиняв, а був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. Натомість, коли він запитав причину зупинки, поліцейським це не сподобалось, і останні стали прискіпливо оглядати автомобіль, перевіряли абсолютно все, а згодом звинуватили його в керуванні автомобілем у нетверезому стані. 
                З посиланням на рішення КАС ВС апелянт зазначає, що поліцейськими не доведено порушення ним ПДР, а відтак їх вимоги про пред`явленням документів на право керування транспортним засобом є неправомірними.
                Окрім того апелянт вказує, що адміністративне покарання без фото, відеодоказів чи пояснень свідків є незаконним. Наявні у справі докази є недопустимими.
                Також апелянт зазначає, що суд не опитав свідків, які б підтвердили, що він не перебував за кермом, а знаходився біля автомобіля, з якого діставав розібраний велосипед. 
                За таких обставин вважає, що направлені до суду матеріали є сумнівними. 
 
                В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги. При цьому зазначили про те, що ОСОБА_1 про день та час розгляду справи не знав, оскільки будь-яких повідомлень з суду не надходило. Про те, що дата та час розгляду справи були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не звернув увагу, так як у копі протоколу вказана інформація зазначена неякісно. Про розгляд справи ОСОБА_1 дізнався при звернення до суду першої інстанції 13 листопада 2019 року для ознайомлення з матеріалами справи. Дізнавшись, що суд першої інстанції розглянув справу по суті, ОСОБА_1 звернувся до адвоката, після чого подав апеляційну скаргу. Вважають, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим просять його поновити. 
                По обставинах подій ОСОБА_1 пояснив, що ним Правила дорожнього руху  не порушувались, автомобіль рухався рівно. Йому потрібно було проїхав метрів 300 для того, щоб переставити автомобіль. Після зупинки автомобіля працівниками поліції йому причини зупинки не повідомили. На його запитання з приводу зупинки автомобіля, працівники поліції вказали, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що він ( ОСОБА_1 ) заперечив. Після пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, він погодився. За результатами огляду на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Проте він вважає, що під час вказаних подій працівниками поліції були допущені процесуальні порушення, оскільки причина зупинки була невідома; про застосування відеозапису він не був повідомлений, відео, надане працівниками поліції переривається.
 
                Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження , апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення строку підлягає до задоволення, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав. 
 
Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
 
                Проте, матеріали справи не містять даних, що судом  у порядку, встановленому ч. 1           ст. 277-2 КУпАП, ОСОБА_1 повідомлявся про день та час розгляду справи.
 
                Окрім того, матеріали справи містять копію листа про направлення ОСОБА_1 копії постанови, яка оскаржується (ас. 16). Разом з тим, адреса проживання ОСОБА_1 у листі зазначена невірно, а також відсутні відомості про направлення та отримання ОСОБА_1 копії зазначеної постанови. 
 
                Однак матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи від 13 листопада 2019 року (ас. 19), відповідно до якої він у цей день ознайомився з матеріалами справи, в тому числі і з постановою, яка наразі оскаржується. 
 
                Апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до суду поштовим відправленням                         22 листопада 2019 року (ас. 23).
 
                За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим підлягає поновленню. 
 
                Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, то вони є необґрунтованими, з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Відповідно до матеріалів справи судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані. 
 
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції  послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків, результати огляду на стан сп`яніння,  відеозапис з нагрудної камери поліцейського з місця пригоди, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 15).
 
З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.
 
                Так, відповідно до рапорту працівника поліції 11 жовтня 2019 року о 01.34 год. було помічено автомобіль «Шевроле Лачетті» державний номерний знак НОМЕР_1 , який підозріло маневрував, у зв`язку з чим було прийнято рішення про його зупинку. Під час спілкування з водієм вказаного транспортного засобу  ОСОБА_1 у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови (ас. 9).
 
                Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд  ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови (ас. 5).
Акт підписаний ОСОБА_1 та двома свідками без будь-яких застережень та зауважень, тим самим засвідчено правильність викладених в акті обставин.
 
                За результатами проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння  на місці зупинки  за допомогою приладу «Драгер» результат тесту - 2,25 проміле (ас. 4). 
 
                Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наявних у справі, вони були запрошені як свідки під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння: сильний запах алкоголю, хитка хода, почервоніння обличчя.  Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці. Після проходження огляду на стан сп`яніння, проба якого була позитивна, результат становив 2.25 проміле (ас. 6-7). 
 
                За результатами проведеного ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння щодо останнього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено від керуванням транспортним засобом (ас. 2,8). 
 
                Викладені вище обставини підтверджуються трьома відеозаписами подій з відеореєстратора працівників поліції та боді-камери (ас. 13), відповідно до яких працівниками поліції дійсно зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 ; в ході спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції називає виявлені у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, роз`яснює ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, пропонує ОСОБА_1  пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місці; в присутності двох свідків працівник поліції ОСОБА_1 повторно називає ознаки алкогольного сп`яніння, після чого у присутності двох свідків проводиться огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», та результатом проведеного огляду є встановлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння - 2.25 проміле.
 
Таким чином під час апеляційного розгляду  порушень вимог закону  з боку працівників патрульної поліції не встановлено.
 
Окрім того переглянуті відеозаписи, які є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на яких зафіксовані  обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , встановлення у останнього ознак сп`яніння, проходження ним огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, у повному обсязі спростовують  як доводи апеляційної скарги, так і пояснення ОСОБА_1 та його захисника під час апеляційного розгляду щодо порушень з боку працівників поліції під час події.  
 
Зазначені обставини перевірені й судом першої інстанції. 
 
Таким чином, під час апеляційного розгляду справи не встановлена  невідповідність постанови місцевого суду вимогам закону, матеріалам чи обставинам справи, а всі  обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, місцевим судом досліджені повно та об`єктивно.
 
З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за                       ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга до задоволення не підлягає. 
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року. 
 
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення  у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

 
                   Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                         М.А.Васильєва