Справа № 303/3506/19

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
       13 лютого 2020 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів:Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,
за участі секретаря: Волощук В.І.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Беран М.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року, головуюча суддя Курах Л.В., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,

В С Т А Н О В И В:
У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1 , зареєстрованого 29 вересня 2012 року у виконавчому комітеті Форношської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 06, про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_1 на її користь на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення сином трьох років. 
     Позовні вимоги мотивує тим, що попри тривале спільне проживання позивачу з відповідачем не вдалося створити міцної сім`ї. За час спільного проживання виявилося, що вони зовсім різні люди, з різними характерами та поглядами на сімейне життя і ведення спільного господарства. Внаслідок цього між позивачем та відповідачем часто виникали сварки та непорозуміння. Протягом останніх п`яти років відповідач умисно систематично вчиняв фізичне насильство щодо позивача, завдавав їй тілесних ушкоджень. Останній такий випадок мав місце 07.03.2019 року, коли відповідач почав бити дружину, а вона не могла навіть захиститися так як тримала на руках їх тримісячну дитину. По даному факту Мукачівським районним відділенням поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019070100000540. Позивач робила багато спроб зберегти сім`ю, сподіваючись, що відповідач зміниться, однак такі виявилися марними. На даний час примирення і збереження сім`ї є неможливим. Крім того, малолітні діти повністю перебувають на утриманні та вихованні позивача. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість оскільки вже тривалий час працює в Нідерландах і його середньомісячний дохід становить 1200 Євро, а тому просить стягнути з нього на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Також, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
   Шлюб, зареєстрований між  ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 , 29 вересня 2012 року у виконавчому комітеті Форношської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 06 – розірвано.
Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_2  залишено прізвище « ОСОБА_5 ».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31 травня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. 
В задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2  аліменти на її утримання до досягнення їхнім малолітнім сином  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривні судового збору та 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривні судового збору в дохід держави.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та винести нове рішення, яким надати строк на примирення.
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і неявка сторін не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.
         Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку. 
Відповідно до ч.1,ч.3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Задовольняючи заявлений позов частково, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Згідно з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3,5 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
Відповідно до ч.1 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно з ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Матеріалами встановлено, що 29.09.2012 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Форношської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області за актовим записом № 06 (свідоцтво про шлюб серії № НОМЕР_1 , (а.с.7). .
Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть.
В даному випадку, позивачем висловлено свою позицію, що подальше збереження шлюбу є неможливим, буде суперечити його інтересам.
При цьому, слід зауважити про те, що СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Як вбачається з матеріалів справи від даного шлюбу в позивача з відповідачем народилися діти –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане виконкомом Форношської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 09, від 09.12.2013 року, а.с.8) та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2  (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане виконкомом Форношської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 03, від 22.01.2019 року, а.с.10).
Отже, на момент пред`явлення позову про розірвання шлюбу, дитина не досягла одного року. Однак, за приписами ч.2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.
В матеріалах справи наявний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12019070120000540, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України, за заявою ОСОБА_2 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_1 протягом тривалого часу вчиняє щодо неї насильство (а.с.14).
Суд першої інстанції врахував дані обставини та норми закону та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати  дитину до досягнення нею повноліття. 

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, врахував вищенаведені обставини, визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дітей, стан здоров`я та обставини, передбачені ст. 182 СК України.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України   № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Даючи оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія приходить до висновку про недоцільність зменшення розміру аліментів, оскільки вищевказана сума (2000 грн.) є розумною і достатньою для забезпечення матеріальних потреб неповнолітніх. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Беран М.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий 

Судді