ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
Київ
справа №804/14157/15
адміністративне провадження №К/9901/26434/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Атланта-Агро» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року (суддя Віхрова В.С.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року (колегія у складі суддів: Богданенка І.Ю., Уханенка С.А., Дадим Ю.М.) у справі № 804/14157/15 за позовом Приватного підприємства «Атланта-агро» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Атланта-Агро» (далі - позивач, Підприємство) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач або податковий орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість. 
В обґрунтування позову позивач зазначає, що не погоджується з результатами перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення платником податків порушення норм податкового законодавства.
Постановою  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач під час розгляду справи не навів суду жодних обставин та доказів, які б свідчили про відповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, звичність цих операцій для цих осіб, їх прибутковість, та/або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про реальність вчинених операцій, наявність факту отримання послу, а також того, що вчинення зазначених операцій було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання обґрунтованої податкової вигоди.
Не погодившись з рішенням судів першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в який зазначає, що висновки судів першої та апеляційної інстанції здійснені з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 22 червня 2015 року по 23 червня 2015 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині податку на додану вартість та іншого законодавства Підприємства по взаємовідносинах із ПП «Абсолют Транс», ПП «Комерцбуд-Д», ТОВ «Веста Метаопт» за період березень 2015 року, за результатами якої складено акт № 619/04-67-22-04/32150080 від 24 червня 2015 року.
Висновками акта перевірки встановлено:
- відсутність об`єктів оподаткування та неможливість реального здійснення Підприємством операцій по ланцюгу з постачальниками ПП «Абсолют Транс» за березень 2015 року на суму ПДВ 199 078,67 грн, ТОВ «Веста Метаопт» за березень 2015 року на суму ПДВ 162 512,00 грн, ПП «Комерцбуд-Д» за березень 2015 року на суму ПДВ 203 867,23 грн;
- порушення пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у березні 2015 року на суму 565 458,00 грн.
На підставі висновків акту перевірки 27 липня 2015 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 0001792201, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 848 187,00 грн (в тому числі за основним платежем - 565 458,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 282 729,00 грн).
Суди попередніх інстанцій встановили, що між Підприємством та ПП «Абсолют Транс» укладено договір від 1 жовтня 2014 року №1/10/10-2014, згідно з яким за замовленням позивача контрагентом виконуються роботи по організації сертифікації вантажу, організації завантаження і відправки залізничних вагонів, оформленню усіх необхідних документів. 
На виконання умов договору ПП «Абсолют Транс» виписано податкову накладну, яку зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, акт надання послуг. Розрахунки з постачальником здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. 
Між позивачем та ТОВ «Веста Метаопт» укладено договір від 1 вересня 2014 року №01/09/10-2014, за умовами якого контрагентом позивача виконувались роботи по організації сертифікації вантажу, організації завантаження і відправки залізничних вагонів, оформленню усіх необхідних документів у відповідності із заявками замовника. 
На виконання умов договору ТОВ «Веста Метаопт» виписано податкову накладну, яку зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, акт надання послуг. Розрахунок з постачальником здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. 
Також, між Підприємством та ПП «Комерцбуд-Д» укладено договір від 1 вересня 2014 року №1/09/02-2014, відповідно до якого за замовленням позивача контрагентом виконуються роботи по організації сертифікації вантажу, організації завантаження і відправки залізничних вагонів, оформленню усіх необхідних документів. 
На виконання умов договору ПП «Комерцбуд-Д» виписано податкову накладну, яку зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, акт надання послуг. Розрахунок з постачальником здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. 
Під час  розгляду справи, суди попередніх інстанцій врахували доводи податкового органу, що у контрагентів позивача відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності в частині надання послуг комплексу заходів по організації оформлення відправки вантажу в адресу приватного підприємства «Атланта-Агро». Також, неможливо простежити ланцюг придбання послуг, наданих позивачу у березні 2015 року у зв`язку з відсутністю постачальників даного виду послуг.
Проте, судами попередніх інстанцій не враховано жодного доводу позивача в цій частині. Суди не встановили, з чого саме складаються надані Підприємству послуги, чи необхідно для їх надання особливі умови, обладнання, кількість робітників тощо. Також судами попередніх інстанцій не встановлено, чи контрагентом надано власні послуги, чи придбані у інших підприємств, судами не встановлено, чи взагалі можливо придбання вказаних послуг за ланцюгом.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у платника податків відсутні належним чином оформлені звіти про виконання робіт (надані послуги) та акти здачі-приймання робіт, де було б зазначено, які саме роботи/послуги було виконано, ким саме, місця надання даних послуг інше. Також не надано плану проведених робіт чи інші підтверджуючі документи з доказом використання цих послуг (робіт) в господарській діяльності підприємства.
В цій частині доводам Підприємства також судами попередніх інстанцій оцінку не надано, суди не дослідили умови договорів позивача з контрагентами, не дослідили, чи можливо із вказаних договорів встановити, які саме послуги надані контрагентами, який очікувався результат наданих послуг та чи підтверджено отримання такого результату належними та допустимими доказами.
В свою чергу, судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано податковим органом, що усі послуги придбані у постачальників (комплекс заходів по організації оформлення відправки вантажу) є складовими для здійснення суб`єктом господарювання Підприємством своєї господарської діяльності.
В той же час суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано доказів використання наданих контрагентами послуг у господарській діяльності Підприємства.
Суди попередніх інстанцій посилаються на вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», але жодний первинний документ судами не проаналізовано, суди не встановили, чи мають надані позивачем документи дефекти форми або змісту, які унеможливлюють їх використання як доказової бази.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання позивача на карантинні сертифікати, ветеринарні свідоцтва та посвідчення про якість, отриманих позивачем в рамках укладених договорів є безпідставними, так як вони не підтверджують реальність отримання послуг саме від контрагентів.
Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на його передчасність. Суд апеляційної інстанції не дослідив умови отримання та правила оформлення таких документів, не встановив, найменування якого підприємства повинно бути зазначено у вказаних документах та чи можливо зазначення в такому документі найменування іншого підприємства, яке надавало послуги з його отримання.
За таких обставин, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу Підприємства, вважає висновки суду першої та апеляційної інстанцій про встановлення нереальності господарських операцій позивача передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинної на період розгляду судами попередніх інстанцій даної справи) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при розгляді справи.
Як встановлено частиною 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в чинній редакції, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладається обов`язок вживати визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
За правилами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Верховний Суд вважає, що вище встановлені порушення, допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанцій, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже Суд приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановив фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Касаційну скаргу Приватного підприємства «Атланта-Агро» задовольнити частково.
2.  Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 804/14157/15 скасувати, справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. 
          3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду